СТЕНОГРАМА 
комітетських слухань у Комітеті з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування 
на тему: "Державна регіональна політика: 
виклики, ризики, можливості"
12 квітня 2021 року
Веде засідання директор з питань науки та розвитку Громадської організації "Інститут громадянського суспільства" ТКАЧУК А.Ф.

КЛОЧКО А.А. "Державна регіональна політика: виклики, ризики, можливості". 
Мене зовуть Клочко Андрій Андрійович, я народний депутат України, голова Комітету Верховної Ради України з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування.
Шановні учасники комітетських слухань, ми розпочинаємо сьогодні вчасно. Дозвольте привітати від імені комітету. Перш ніж перейти до тематики нашого заходу, хочу нагадати, що нам з вами пощастило бути учасниками і вирішителями історичних подій в історії незалежної України. 
Реформа децентралізації, метою якої є забезпечення повноцінної імплементації Європейської хартії місцевого самоврядування, наближення влади до людей в державі, знаходиться в своєму найвідповідальнішому етапі. Звичайно, ідеальних реформ не буває. Ми можемо допускати помилки, коригувати певні рішення. Але надзвичайно важливо, що ми рухаємося вперед разом. І цей рух відчуває і бачить українське суспільство, бачить кожна активна громада. Тож не дарма згідно даних соціологічних опитувань реформа децентралізації визнана найуспішнішою та найвідомішою реформою в Україні.
І саме дієва регіональна політика має стати тим гнучким інструментом, який допоможе нам посилити ефект реформи децентралізації, дати відповіді на питання, як подолати територіальні диспропорції, викликані зовнішніми та внутрішніми чинниками демографічними, економічними та фінансовими?
В рамках наших комітетських слухань ми шукатимемо відповіді на питання: якими мають бути ключові цілі та завдання Державної стратегії регіонального розвитку; яким має бути територіальний підхід при плануванні публічних інвестицій в регіональний розвиток; наскільки ефективно та прозоро використовуються кошти Державного фонду регіонального розвитку; які зміни необхідні для покращення ситуації; якою має бути регіональна політика держави на Донбасі в контексті ініціативи Президента України Володимира Зеленського щодо запровадження економічної зони, покликаної сприяти залученню інвестицій у регіони та для завершення війни, яка відбувається. Всі ці теми будуть предметом нашого сьогоднішнього обговорення. 
Комітетські слухання планується провести в форматі трьох панельних дискусій. Перша з них – державна регіональна політика: історія становлення та нові виклики. Друга панельна дискусія буде присвячуватися державній стратегії регіонального розвитку до 2027 року та її реалізації. У третій панельній дискусії пропонується обговорити роль інституцій у розвитку громад, регіонів та держави в цілому. 
Також за результатами дискусій народний депутат  України, голова підкомітету  з питань регіональної політики та місцевих бюджетів Рубльов Вячеслав Володимирович підведе підсумки комітетських слухань, які мають бути трансформовані у відповідні рекомендації комітету. 
Регламент нашої з вами роботи сьогодні: виступи – до 7 хвилин, виступ в обговоренні – до 3 хвилин, відповідь на питання – до 2 хвилин. 
Шановні колеги, я дякую за увагу та зараз би із задоволенням передав слово заступнику міністра розвитку громад і територій Лукері Івану Михайловичу, але він зараз на селекторній нараді, тому я слово передав Ткачуку Анатолію Федоровичу – це директор з питань науки та розвитку Громадської організації "Інститут громадянського суспільства". 
Прошу, Анатолію Федоровичу. Єдине, що хочу зауважити, були запрошені, Едуард Афонін просив про окреме бачення своєї думки. Він підніме руку, коли буде обговорення, прошу надати йому слова. Те, що до мене дійшло, тому я повідомляю. 
Прошу, Анатолій Федорович.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Добрий день, шановне товариство! Я так буду модерувати і далі нашу роботу. Перед тим, як я щось скажу по суті питання, декілька моментів. 
Ну, пункт перший. Дуже добре, що ми навіть в часи пандемії змогли зібратися, нехай не в реальному кабінеті, а онлайн. 
Пункт другий. Ви знаєте, ми давно працюємо з комітетом Верховної Ради України, вже 20 років Змінюються  комітети, змінюються голови, партійні належності, але дуже добре, що не змінюється співпраця. І це дає змогу розраховувати на те, що будемо врегульовувати купу питань, які виникають під час реального життя. 
Дуже приємно, що сьогодні комітет охоплює дві важливі сфери регулювання. Це, власне, державне будівництво, місцеве самоврядування і регіональний розвиток. Тому що в попередньому скликанні була спроба розділити це між двома комітетами, і це точно не йшло на користь законодавчому врегулюванню наших питань. 
Сьогодні для нас дуже важливо, щоб ми для себе зрозуміли декілька ключових речей, що децентралізація, про яку говорили багато, вона дійшла апогею, і тепер ми маємо думати про дещо інше. Думати про розвиток, тому що, якщо ми дивимося, скільки публічних ресурсів перерозподіляється через місцевий бюджет, ми можемо побачити, що ми зараз знаходимося в топі 5-10 країн світу, Європи. Але реально грошей є значно менше, тому що у нас дуже невеликий ВВП. Тому наша задача – сформувати якомога більше ВВП в територіях. І тут декілька моментів, на які я хотів би звернути увагу. 
Впродовж 1990-2014 років якось так сталося, що ми не дуже приділяли увагу саме державній регіональній політиці, і таким чином наш простір, загальноукраїнський простір, так і не добув потрібної згуртованості, і ми отримали в 14-му році велику дестабілізацію. І сьогодні в нас відторгнута значна частина території - це 47 тисяч квадратних кілометрів, - і Україна втратила 12,8 відсотка населення, яке знаходиться під окупацією.  
Тобто сьогодні це є один із  нових визначальних викликів для розвитку всієї держави. І те, що ми навіть не думали, що так може статися, є фактом, не враховувати його сьогодні не можна.
Другий фактор, другий виклик, який пов'язаний із першим, це вимушена міграція.
Ви знаєте, що у нас достатньо проблемна ситуація з демографією, але до цього добавилася у нас велика кількість вимушених переселенців, які достатньо нерівномірно розміщуються по Україні. І, з одного боку, для територій, які приймають цих переселенців, це є благо, тому що це є додаткові люди, додаткові ресурси, це активні люди, які можуть інтегруватися в цій території; а, з іншого боку, коли збільшується кількість людей в одному місті іншої ідентичності, це породжує і певні непорозуміння.
Тому це новий також дуже важливий і ключовий фактор для нашої нової державної регіональної політики.
Третій фактор, який є новим для України. По суті ми маємо факт – занепад прикордонних територій на межі з Російською Федерацією, так само в зонах розмежування. Тому що там є небезпека, там є тупикові маршрути, бізнес і люди там виселяються достатньо швидкими темпами. І що робити з цими територіями, держава має прийняти рішення, оскільки, якщо там не буде людей, територія не може бути контрольована.
Четверта позиція: занепад старопромислових територій. Якщо ми подивимося структуру української економіки і промисловості, яка була там 20 чи 30 років тому і яка відбувається зараз, ми можемо побачити, що у нас є окремі міста і окремі більші території, ніж міста, де по суті зупинено вугледобування, хімічна промисловість, машинобудування. І ці території занепадають достатньо швидкими темпами і щодо них потрібна додаткова увага.
Також, коли ми говоримо про державну регіональну політику, ми для себе повинні розуміти дві речі: як при децентралізації ми не можемо не враховувати, що, крім великих міст-мільйонників і агломерацій, є великі сільські території, так, коли ми говоримо про регіональний розвиток, є території, які апріорі мають значно кращі умови. От подивіться, як гарно виглядає Одеський морський порт і як виглядає високогір'я Карпат, це точно в цих територіях є зовсім інші економічні спроможності. І тому однакові рецепти для розвитку одних і інших навряд чи придатні.
Те ж саме, коли ми говоримо про сільські території. В Україні більше 30 відсотків населення проживає в сільських територіях, але сільські території є зовсім різними. От якщо ви подивитесь на ці фотографії, ви побачите, зліва – це село, яке знаходиться достатньо недалеко від міста Чернівців, Чернівецької області, достатньо населене, недалеко від ринків, воно виглядає як сучасне європейське містечко. З правого боку ви можете побачити село у Чернігівській області, яке знаходиться далеко від ключових шляхів, від великих міст, де немає практично місцевої економіки, як бачите, воно виглядає дуже проблемно.
Для чого все це кажу? Для того, щоби ми попробували осягнути ситуацію, яка сьогодні є. Україна є достатньо великою державою, має достатньо різні території, які відрізняються один від одного. В межах цих регіонів є свої території, які мають певні обмеження щодо розвитку. Тому ми повинні підійти до цього абсолютно на новій основі, з новими можливостями. Держава має, з одного боку, стимулювати розвиток тих, хто може якомога швидше дати прискорене економічне зростання; з іншого боку, зробити все для того, щоб припинити дуже швидку деградацію територій з обмеженими можливостями, яка відбувається.
Я хочу нагадати, що ще 20 вересня 2019 року був виданий Указ Президента "Про невідкладні заходи щодо забезпечення економічного зростання, стимулювання розвитку регіонів". Цим указом були дані доручення до 19-го року внести до Верховної Ради законопроект щодо покращення використання коштів Державного фонду регіонального розвитку, до 1 січня 20-го року - про внесення змін до Закону "Про засади державної регіональної політики", до Закону "Про стимулювання розвитку регіонів". На жаль, так не сталося. І поки що це не відбулося. Але я хочу сказати, що це лише одна частина великої роботи, яка стоїть перед комітетом, перед урядом, перед усіма нами. 
Якщо ви подивитеся на цю схему, то можете побачити, наскільки багато різного законодавства, яке в більшій або меншій мірі впливає на формування і реалізацію державної регіональної політики. І тому, коли ми говоримо про необхідність внесення змін до Закону "Про засади державної регіональної політики", ми зразу для себе розуміємо, що потрібно відповідно вносити зміни і до низки інших законів, які, на перший погляд, не зовсім пов'язані.
Наприклад, Закон про державну допомогу, який регулює питання допомоги суб'єктам господарської діяльності. Який може заблокувати будь-які ініціативи держави щодо стимулювання регіонального розвитку. 
Коли ми говоримо про необхідність стимулювання специфічних функціональних типів територій, ми розуміємо, що для цього державі потрібно застосувати елементи податкового стимулювання чи бюджетної підтримки. Відтак зразу постає питання про необхідність внесення змін і до тих законів. Тобто на цій схемі, яку ви бачите, можна подивитися, який великий блок роботи перед нами розгортається. 
На жаль, у нас дуже стислий час для роботи. Тому я буду завершувати свою коротку презентацію. Але я хотів би, щоб ми подумали, що в принципі все давно хтось придумав, особливо ще в Римі. І є така дуже цікава фраза: "Почніть робити те, що потрібно. Потім робіть те, що можливо. І раптом ви виявите, що робите неможливе".
Це було сказано десь в середині ХІІІ століття, але це дуже актуально і для нас. Тому що, коли ми починали децентралізацію, мало хто вірив, що це можливо. Сьогодні ми наближаємося до фінішу процесів децентралізації і відкриваємо нову сторінку, яка стосується регіонального розвитку і перетворення України в демократичну, конкурентоспроможну і згуртовану державу.
І надзвичайно важливо, щоб наше обговорення закінчилося розумінням, що державна регіональна політика - це політика передусім координації. Координації між Президентом, урядом, парламентом, обласними адміністраціями, місцевим самоврядуванням, тому що координація і синергія ресурсів дасть хороший результат.
Зараз я хотів би надати слово народному депутату України Рубльову Вячеславу Володимировичу, голові підкомітету з питань регіональної політики та місцевих бюджетів. Це ключовий підкомітет сьогодні для формування законодавства у сфері регіональної політики.
Тому прошу, Вячеслав Володимирович, будь ласка.

РУБЛЬОВ В.В. Доброго дня, шановні колеги, шановні учасники комітетських слухань.
Відверто, дуже приємно, що ми сьогодні можемо з вами спілкуватися якраз про державну регіональну політику. Тому що, напевно, ми сьогодні в комітеті бачимо, що те, що робилося до нас щодо і завершення системи децентралізації, і щодо державної регіональної політики, напевно, сьогодні залишилось таким десь недоробленим. І те, що ми на чолі з Андрієм Андрійовичем Клочком сьогодні в комітеті зробили левову частину роботи по завершенню системи децентралізації спільно з Кабінетом Міністрів України, спільно з нашим профільним міністерством, Олексієм Михайловичем Чернишовим, Лукерею Іваном Михайловичем, відповідно працюємо над тим, щоб державна регіональна політика була більш згуртована. Тому що, дійсно, як попередній виступаючий казав, сьогодні надважливо те, щоб ми відповідно працювали на всіх рівнях. Це і повинна бути і Верховна Рада, комітети Верховної Ради, це повинен бути і Кабінет Міністрів, це повинні бути обласні держані адміністрації, і, звичайно, місцеві органи самоврядування, починаючи з обласних рад і об'єднаних територіальних громад. 
Сьогодні, крім тих повноважень, відповідно які були дані по завершенню системи адмінтериторіального устрою, де ми сформували нові об'єднані територіальні громади і нові райони, відповідно ми повинні підтримати регіони в якому плані: тому що різні регіони мають різні потреби. Одне, коли ми бачимо поліські регіони, де, напевно, більш аграрний сектор або сектор  лісозаготівлі і інші напрямки. І коли ми дивимося на Дніпропетровську, Харківську область, Полтавську, там є питання видобування, там є питання великих заводів, які сьогодні працюють, створюють внутрішній валовий продукт. 
Тому, на жаль,чи на щастя, Україна є різна. І коли ми піднімаємо питання регіональної політики, ми повинні розуміти, що регіональна політика має бути розбита за певними кластерами, тому що території є подібні одна на іншу, а є відповідно зовсім з іншими потребами.
Тому, напевно, і сьогодні до Держаного фонду регіонального розвитку, який ми з вами спільно відстоюємо, більший розмір, тому що однозначно те, що сьогодні заплановано на цей рік, - це суто ті об'єкти, які  можна добудувати; ті, які будувалися за програмами минулих років. Однак я тут буду підтримувати повністю і профільного міністра, який говорить, що Державний фонд регіонального розвитку повинен працювати над тим, щоб це були інвестиції в економіку окремих територіальних громад або області для того, що це не повинні бути суто школи, садочки і об'єкти соціальної інфраструктури. Вони, звичайно, надважливі, але, тим не менше, ми повинні створювати спільно з Держаним фондом регіонального розвитку те, що буде наповнювати місцеві бюджети. 
Сьогодні, напевно, як ніколи гостро стоїть питання наповнення і функціонування місцевих бюджетів, тому що стикаюсь з тим, що у співпраці з громадами ми бачимо, коли ми рахували ситуацію по адмінтериторіальній реформі, це були одні цифри, сьогодні з викликами по COVID ми бачимо, що це зовсім інші цифри. І, на жаль, напевно знаєте, в перших ешелонах були органи місцевого самоврядування, які вкладали ті кошти, які мали на рахунках, в забезпечення боротьби з COVID в своїх громадах, в районах і в області. 
Тому регіональна політика сьогодні, я вважаю, повинна підтримку мати держави. Насамперед я бачу, що, ну, наш комітет завжди підтримував органи місцевого самоврядування, з Мінрегіоном ми працюємо якраз теж в цьому напрямку досить плідно, навіть це показують наші останні засідання щодо комісії Державного фонду регіонального розвитку, те, що ми постійно раніше мали комунікацію з питань соціально-економічного розвитку регіонів, і відповідно розподілу так званого соцеконому депутатами-мажоритарниками, і сьогодні це відійшло до Міністерства фінансів. Але я, тим не менше, хотів би щоб все-таки ми спільно і з міністерством, і з комітетом впливали на ці речі, тому що дуже важливо, коли ми поєднуємо різні джерела фінансування для досягнення певних тактичних і стратегічних цілей органами місцевого самоврядування і в громадах, і в обласних радах відповідно. Тому що, скажімо так, є певні стратегії розвитку області, які затверджуються обласними радами, і ми повинні чітко розуміти: кошти, які ми будемо надсилати з державного бюджету, їх лобіювати, які будуть досягати стратегічні, які тактичні цілі.
Тому сьогодні, до речі, згадував попередній виступаючий щодо, скажімо так, подій на сході, військових, які зробили таке переселення людей. Я вам скажу, Волинська область не серед лідерів, там, де дуже багато у нас сьогодні тих, хто переселився зі східних терен України, але, тим не менше, я вам скажу, що ці люди, в принципі, сьогодні вже десь відкривають свій бізнес, на початках було важко, але сьогодні вони повністю знаходять порозуміння. Звичайно, частина, які не змогли знайти себе в Західній Україні, можливо, переїхали на терени ближче до тих, на яких вони проживали. Однак я вам скажу, що сьогодні державна політика все-таки повинна бути націлена на те, щоб ми  вирівнювали наші стосунки між різними регіонами, між різними частинами України. І тут, я вважаю, якраз держава повинна краще взаємодіяти, тому що це взаємодія… можливо, якісь поєднуючи такі проекти, які будуть робитися в Західній і Східній Україні, тобто дзеркальні, які дозволять нам десь зближувати регіони. 
Я розумію, що сьогодні з викликами по COVID ми не зможемо так, як би хотілося, відвідувати регіони і спілкуватися з нашими колегами з органів і місцевого самоврядування, і Верховної Ради. Однак я думаю, що все одно рано  чи пізно ми дійдемо до того, що будемо частіше спілкуватися, частіше вирішувати ці питання. 
Тому я вважаю, що приклад західних наших партнерів показує, що дзеркальні проекти досить цікаво  можна буде реалізовувати, і вони мають успіх не тільки в тому, щоб зробити якісь певні соціально-економічні внески в наші громади, а й відповідно покращити саме взаєморозуміння людей, які в нас, можливо, десь ментально трошки різні. 
Тим не менше, ми сьогодні повинні говорити про внесення змін до Закону України "Про засади державної регіональної політики", відповідно до парламенту подано урядовий законопроект. Сьогодні під егідою нашого голови Андрія Андрійовича Клочка ми спільно  будемо працювати, детальніше розбирати. 
Пропозиції від комітету відповідно ми підготуємо і теж надамо. Я вважаю, що нашими спільними зусиллями ми можемо доопрацьовувати наші відповідно законопроекти, і в парламент буде виходити більш такий цільний законопроект, який буде враховувати і думки місцевих органів влади, з якими ми всі спілкуємося. 
Плюс до того у нас у Верховну Раду… буде законопроект розглядатися 4200 – це щодо Державного фонду регіонального розвитку. Я вже на цьому зупинявся. Відповідно Державний фонд регіонального розвитку на цей рік не відображає наших потреб, які б сьогодні хотіли регіони. Відповідно це буде підвищення кількості коштів, які будуть скеровуватися якраз на ці програми. 
І відверто скажу, сьогодні, проїхавши по тих проектах, які реалізуються у Волинській області, я бачу значне зацікавлення і підтримку місцевого самоврядування, тому що тут залучаються спільно і об'єднані територіальні громади у співфінансування, і обласна рада. Я вірю, що в цих процесах ми повинні, напевно, десь на майданчику міністерства частіше збирати і голів обласних рад для того, щоб детальніше пропрацьовувати ці речі і спільно реалізовувати більше таких проектів.
Тому регіональна політика і наш розвиток повинні включати більш ефективне використання державних і місцевих ресурсів. Я вважаю, що наш комітет, напевно, сьогодні відіграє важливу роль для таких комунікацій. Ми сьогодні активно працюємо з Асоціацією міст України, за що я хочу їм подякувати. Тому що досить багато цікавих ідей від них надходить, спільні обговорення і спільні речі, які ми можемо втілювати в законопроектах. Тому будемо працювати далі над цим. І я думаю, що далі ми ще почуємо наших колег.
Я не знаю, чи Іван Михайлович Лукеря долучився? Нам було б цікаво якраз, напевно, проговорити і почути нашу співпрацю з ним. Хоча, відверто скажу, що нас комітет виграв, коли Іван Михайлович став заступником міністра якраз з цих питань. Тому ми дуже часто спілкуємось, і вірю, що конструктивна співпраця і наша робота буде і далі на користь громад і регіонів.
Дякую за увагу.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дякую, пане Вячеславе. 
Ви тут зачепили якраз два пласта: згуртованість простору і розвиток територій, в тому числі таких, які не є в мейнстримі, не є у великих містах. І у нас надзвичайно важливо, щоб ми розуміли, що задача збільшення доходів домогосподарств, подолання бідності – це є ключове завдання, людиноорієнтована політика.
І я би хотів, щоб зараз взяла слово пані Елла Лібанова. Я вам скажу, її дослідження, її інституту у сфері наших інтересів є надзвичайно важливим. І я завжди цим користуюся, і дуже вдячний. Пані Елла, ви десь присутні? Можете включитись?

ЛІБАНОВА Е.М. Я є. 

ГОЛОВУЮЧИЙ. Так, будь ласка.

ЛІБАНОВА Е.М. Дякую, Анатолію Федоровичу.
У мене насправді декілька зауважень щодо всього цього. 
По-перше, я дуже, знаєте, так тезисно, тому що не люблю розводити, ви ж знаєте. 
Перше. Ми нікуди не дінемося від територіальної диференціації. Вона є, вона буде і вона буде надалі. Ми маємо з цим змиритися, і ми маємо спрямувати ресурси національні для того, щоб компенсувати диференціацію територіальну, інакше нічого не буде. 
Ми можемо скільки завгодно говорити про те, що територіальна громада має бути самодостатня, але не будуть всі територіальні громади самодостатні. Тим не менше, ми мусимо, ми зобов'язані забезпечити прийнятний за нашими національними стандартами рівень життя населення. Ми маємо забезпечити прийнятний доступ до публічних послуг. Ми маємо забезпечити прийнятний доступ до зайнятості. Це те, що лежить на поверхні. Мені дуже не подобається, що сьогодні центральна влада намагається перенести тягар виконання цих функцій на місцеву владу.
Друге. Місцева влада далеко не завжди готова виконувати ці функції. Якщо ми не маємо належного рівня кваліфікації управлінців на центральному рівні, даруйте, де вони візьмуться на рівні навіть області, а, тим більше, територіальної громади? Тому, з моєї точки зору, ми просто зобов'язані з вами розробити систему підготовки і перепідготовки кадрів для місцевого самоврядування. Певний час з цим справлялася Академія державного управління при Президентові, потім перестала з різних причин справлятися. Можливо, наразі є якісь інші структури, не можу сказати достеменно, як з цим... Але я абсолютно переконана в тому, що без спеціальної системи підготовки кадрів ми нікуди не дінемося. Ми зобов'язані це зробити, і це має робити Київ.
Третє. Вся система статистики побудована на принципі зверху донизу. Тобто, навіть коли інформація збирається знизу, вона узагальнюється все одно наверху, на верхньому рівні, на щаблі національному. Не можна керувати, нічим не можна керувати і управляти, якщо ти не маєш інформацію про ці процеси, які відбуваються в цій сукупності, в якій ти намагаєшся керувати або управляти. 
Насправді сьогодні на рівні територіальної громади ми практично нічого не маємо. Тому, з моєї точки зору, оскільки головним ресурсом сучасного національного капіталу, головною складовою, перепрошую, сучасного національного капіталу є капітал людський, ми маємо виходити передусім з населення. І ми маємо спробувати запровадити на рівні територіальних громад систему регістрів населення. Потім до цієї системи регістрів населення ми долучимо систему регістрів підприємств, регістрів адрес і так далі. Тобто ми побудуємо систему нормальних регістрів населення. Але будувати, з моєї точки зору, її потрібно, починаючи з рівня територіальних громад.
Чому я на цьому наполягаю? Тому що, якщо ми спробуємо просто  збирати інформацію в територіальних громадах про чисельність мешканців, ми нічого не отримаємо. Всі будуть намагатися перевищити, штучно перевищити цю чисельність через те, що на чисельність розраховується фінансування. І коли керівництво зацікавлене в певному рівні якогось індикатора, то цим індикатором не варто користуватися. Це я як статистик можу сказати. 
І нарешті четверте, про що я хотіла сказати, - це загроза формуванню регіональних… ну, це не олігархи, але князьки. Ми маємо передбачити певну систему і належну систему громадського доступу до  контролю за розвитком територіальних громад, але не тільки на рівні територіальних громад. Тобто я маю на увазі те, що мешканці територіальної громади, вони надто сильно залежать від свого керівництва. І вони самі по собі, скоріше за все, не зможуть їх поставити під належний контроль. Це треба робити з інших позицій.
Ну і, нарешті, повертаючись до бідності і нерівності. Якщо ми не зможемо стимулювати населення територіальних громад до легалізації своєї економічної діяльності, ми приречені. Тому що на рівні великого міста це дуже просто робити - утаємничувати свою діяльність. На рівні громади це складніше робити. І саме тому я думаю, що ми маємо поставити під контроль не для того, щоб стягувати податки, я про інше говорю, хоча це теж важливо, але люди мають зрозуміти, що добробут громади, в якій вони існують, залежить від них. Це все, що я хотіла сказати. 

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую. 
Ви зачепили дуже важливе питання якраз населення. Я хотів, щоб ми всі подивились на цю статево-вікову структуру. Подивіться, що нас чекає. У нас молоді, яка заміщає тих, хто виходить на пенсію, вдвічі менше. І через наступних 5 років ця ситуація буде ще гіршою. Тому, напевно, сьогодні питання про врахування прогнозів демографічних стає дуже важливим, просто дуже важливим. І ми рекомендуємо в усіх громадах творити собі таку локальну, як ви кажете, знизу статистику, оцей реєстр знизу, щоби бачити картинку.

ЛІБАНОВА Е.М. Я відверто кажу, наш інститут надасть будь-яку методичну допомогу щодо цього, навіть без грошей.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дякую. Я думаю, що обласні державні адміністрації це вже взяли на замітку, тому так.
Я не знаю, підключився в нас пан Бутрій Дмитро?

БУТРІЙ Д.С. Ми слухаємо з самого початку. 

ГОЛОВУЮЧИЙ. В мене тут не видно всіх, і тому я завжди перепитую. 
Херсонська область сьогодні, ну, для нас є дуже важливою областю, і не тільки тому, що там є круті кавуни і багато іншої продукції, а область стала на передових рубежах, тут же зона розмежування, є своя хитрість в системі розселення. Тому я би хотів щоб ми почули нашого колегу з Херсонської області: Дмитро Стефанович, перший заступник голови ОДА. Прошу.

БУТРІЙ Д.С. Дякую, Анатолій Федорович. Дякую за таку презентацію Херсонської області, дійсно дуже важлива область і дуже перспективна. 
Ну, по-перше, доброго дня, панове народні депутати, Андрій Андрійович, Іван Михайлович, представники науки! Дуже вдячний за запрошення виступити на комітетських слуханнях з дуже важливої теми: державна регіональна політика. Вважаю, що такі публічні обговорення є дійсно впровадженням ефективної та демократичної роботи Верховної Ради і однозначно покращують співпрацю між законодавчою, виконавчою гілками влади та дійсно підвищують рівень доступу громадян до законодавчих процесів, ну і це, звісно, зворотній зв'язок між громадянами, парламентом і виконавчою службою.
Що стосується Херсонської області, що після завершення першого етапу децентралізації, а саме створення нового адмінтерустрою, в області з початку 2021 року функціонує 49 територіальних громад, до складу яких увійшло 298 колишніх місцевих рад.
Що хочу сказати, що, дійсно, у 2020 році була зроблена велика, потужна робота міністерством і профільним Комітетом Верховної Ради, це мало дійсно історичні наслідки для держави Україна. Залишили ми дійсно стару радянську систему управління і перейшли до нової. 
Звичайно, не все так, скажімо, гладко, тому що і сам процес формування територіальних громад, він не проходив так вже і добре. Звичайно, було багато перепонів, і ми на практиці, скажімо, вже вдосконалювали сам цей процес. І практика, вона випереджала, скажімо, законодавчий процес. Але, дякуючи активній роботі міністерства, комітету, глиба ця зрушена, і маємо сьогодні новий територіальний адміністративно-територіальний устрій. 
Те, що ця реформа дає дійсно позитивні результати, я вам дам декілька цифр про бюджети територіальних громад. За січень-березень 2021 року до загального фонду територіальних громад надійшло 1 мільярд 124 мільйони гривень, і це вже на 10,7 відсотки більше, ніж у відповідному періоді минулого року. Тобто доходів з розрахунку на одного мешканця – це 1 тисяча 100 гривень. І збільшилася і частка податків і зборів у структурі доходів загального фонду – це майже 30 відсотків. Тому ми бачимо по цифрах, що дійсно реформа, вона запрацювала. 
Що стосується змін до Закону про державну регіональну політику, вважаю дуже правильним закріпити норму закону, що всі громади з населенням понад 10 тисяч людей матимуть власні стратегії розвитку за чіткими рекомендаціями та узгодженістю з державною стратегією регіонального розвитку. А трирівнева система планування регіонального розвитку на національному, регіональному та місцевому рівнях дозволить покращити прозорість та якість планування розвитку територій. 
На сьогодні ми вирішуємо питання, яким по 20, по 30 років, термін скликання - 5 років. І ми, громади зачастую свій розвиток планують на 1 рік. Звичайно, що так не має бути, тому ці зміни, скажімо, дуже важливі в стратегічному плануванні, тому що вирішити ці питання ми не можемо так точково за рік. Тобто повинен бути відповідний план у вигляді стратегії, по якому і громада повинна рухатися. 
Хочу зазначити, що в Херсонській області в 17-му році лише 3 ОТГ  мали затверджені стратегії розвитку, а на початок 21-го маємо 22 громади, які розробили та затвердили відповідні стратегії. В 13 громадах цей процес триває. І маємо 4 пілотні громади області, які розробляють власні стратегії з урахуванням гендерних аспектів в рамках проекту ООН. 
Що стосується стратегії розвитку Херсонської області, то хочу повідомити, що в області забезпечено виконання всіх правил стратегічного планування. Тобто розроблено стратегію, відбираємо проекти Мінрегіону, проводимо моніторинг результативності, відповідно подання звітів і таке інше. У стратегії розвитку Херсонської області на період 2021-2027 роки визначено наступні пріоритети розвитку: це розвиток зрошення, переробки сільгосппродукції і рибного господарства, туристично-рекреаційного комплексу, розбудова транспортної інфраструктури, впровадження інноваційних процесів, покращення демографічної ситуації та екологічна, звичайно, безпека. 
Я можу сказати, що сьогодні Херсонщина – це дійсно високорозвинений аграрний регіон, і ми бачимо по тим результатам, Херсонщина займає лідируючі місця серед регіонів по вирощуванню плодоовочевих, баштанних культур, овочів. Але через несприятливі погодно-кліматичні умови минулого року, відсутність вологи, недостатність зрошувальної інфраструктури загинуло майже 11 відсотків врожаю. 
Тому питання зрошення на Херсонщині, як і, скажімо, в інших областях України, потребує комплексного вирішення як на регіональному, так і на державному рівні. Тому збільшення державних саме цільових програм на реалізацію проектів зрошення і на розвиток сільського господарства має дуже важливе значення. Ми бачили і те, що відбувалось в Одеській області. Тобто це досить суттєво вплинуло на економіку і ВВП цих областей.
Також з метою дослідження динаміки розвитку, прозорості та ефективності публічних інвестицій і підвищення обізнаності про діяльність громади планується створити єдину геоінформаційну систему здійснення моніторингу територіальних громад. І саме це пропонується у змінах до закону.
Скажу вам, що в області підписано меморандум про співпрацю. Така робота вже ведеться з організацією "Товариство дослідників України". Це дуже крута дійсно штука. Дякую організації і дякую Павлу Остапенку за те, що саме Херсонську область вибрали пілотною.
Є, звичайно, позитивні і негативні, скажімо, надбання. І я вам скажу, що для Херсонської області є певна значна симетрія в розвитку окремих територіальних громад. І це зумовлено тим, що Херсонська область сьогодні займає 7 місце в Україні за площею і в своїй більшістю є аграрною, але слабо заселеною територією, з низькою зайнятістю населення. Маємо населення Херсонської  області – 1 мільйон 50 на таку територію. Ми ж розуміємо, наскільки саме заселення. 
Тому і питання міграцій в цьому сенсі, дійсно мала зайнятість – це і є тією особливістю Херсонської області, однією з особливостей, яка потребує уваги вищих виконавчих органів. Тому стимулювання розвитку зрошення, стимулювання програм допомоги у створенні малих та середніх підприємств, які будуть створювати робочі місця, – це програми, саме направлені на розвиток овочівництва, де найбільша кількість задіяна робочих рук, це зайнятість населення. І, звичайно, ми будемо зберігати на цих територіях населення цих територій. 
Є і на Херсонщині територіальні громади з територіями і об'єктами природо-заповідного фонду, які потребують особливого підходу до стимулювання розвитку цих територій. Зважаючи на різноманітність Херсонщини, хочу сказати, що процеси стимулювання регіонального розвитку є незавершеними, і з огляду на існування проблем у цій сфері, а саме зростання диспропорцій регіонального розвитку і невирішеність проблем депресивних територій, малих сільських територій та прикордонних районів, політика стимулювання регіонального  розвитку і підтримка окремих типів територій, що потребують особливої уваги з боку держави, потребує дійсно вдосконалення механізмів стимулювання розвитку регіонів та окремих типів територій, тобто встановлення критеріїв для територій, що потребують особливої уваги з боку держави, і застосування спеціальних заходів стимулювання з їх розвитку на основі програмно-цільового підходу до розв'язання проблем соціально-економічного розвитку. 
Обласна державна адміністрація підтримує напрацьований Міністерством розвитку громад та територій та погоджені Кабінетом Міністрів України зміни до Закону "Про засади державної регіональної політики". Та поряд з цим відповідно до пунктів 45, 47 Стратегії деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, затвердженої 24 березня 2021 року, є обмеженість у визначенні, скажімо, прикордонні території в рамках 30-кілометрової зони. Але, враховуючи дійсно великі відстані між теродиницями на Херсонщині, хотілося би, щоб були зміни і враховувалась не 30-кілометрова зона, а вся область. Тому що в нас на сьогодні важливі інфраструктурні об'єкти, які задіяні в діяльності всієї області, вони знаходяться на значних, більш значних територіях. Аеропорт, у нас Каховський магістральний канал, Північно-Кримський канал., тобто ці об'єкти, вони зав'язані між собою, і чітко відмежувати їх 30-кілометровою зоною було би неправильно. Я думаю, що для більш, скажімо, ефективного впровадження цього закону все ж таки врахувати територію всієї області. 
Що стосується...

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дмитре, час.

БУТРІЙ Д.С. Я вибачаюсь. Тобто дуже важливі поправки, Анатолій Федорович. І, ви знаєте, як казав один із німецьких філософів: меж для досконалості не існує, і на кожну геніальну ідею знайдеться ще більш щось геніальне. Тому, звичайно, прогрес і розвиток і адмінтерреформи, і економіки, він динамічний. І я думаю, що будуть і далі якісь напрацювання, але сьогодні запропоновані міністерством зміни, я думаю, дуже важливі.
 Тому прохання  до комітету і до народних депутатів підтримати і все ж таки прийняти відповідний закон щодо змін до цього. І, звичайно, врахуйте, будь ласка, побажання Херсонської області. 
Дякую за увагу. 

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Дякую. Ви знаєте, чим хорошо модератору, що він може сказати без надання слова. 
Перед тим, як я надам слово далі, мені би от дуже хотілося, щоб почули депутати, урядовці, що було би непогано попробувати у Херсонській області, зокрема, запустити якийсь дуже хороший проект, спрямований на адаптацію до змін клімату, зокрема захистити території від ерозійних вітрів і створення таких мікрокліматів в режимі там лісо-садів. Я б із задоволенням взяв участь сам у цьому. 

БУТРІЙ Д.С. Дякую, Анатолій Федорович. Якщо півхвилини, дійсно, дуже важливо, тому що на сьогодні в законодавстві по лісополосам, вони не визначені. В нас є там запроваджено два пілотних проекти, побачимо їх результати, але те, що ви пропонуєте, це дійсно дуже важливо для Херсонської області, як екологічно, так і економічно. Так що готові до реалізації такого проекту, тим паче ДФРР – 100 мільйонів на 5 років дуже важливо. 
Дякую вам, Анатолій Федорович. 

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дякую вам. 
Ми так дуже чітко ідемо в графіку, і зараз ми переходимо до другої частини, друга панель: "Державна стратегія регіонального розвиту 2020-2027 та  її реалізація". 
Я хочу сказати, що в нас була стратегія-2020, непогана стратегія, але, на жаль, не було передбачено ні фінансування, і, по суті, багато чого не було реалізовано. 
Зараз мені б хотілось, щоб ситуація була кращою і щоб ми таки почали реалізовувати стратегію і відбулася віковічна мрія Юрія Третяка, що жодних планів без грошей і жодних грошей без планів. 
Оскільки я отримав повідомлення, що Іван Михайлович десь затримується, зараз я би хотів надати слово народному депутату Безгіну Віталію Юрійовичу, голові підкомітету з питань адміністративно-територіального устрою. Його активність у сфері децентралізації і така пробивність була б дуже важлива, продовжити децентралізацію динамікою в регіональному розвитку. 
Будь ласка, Віталій Юрійович. 

БЕЗГІН В.Ю. Доброго дня, пане Анатолію, доброго дня всім! Радий бачити і дякую за теплі слова. 
Насправді для мене щось символічне, я нещодавно якраз згадував, як, власне, зокрема з зустрічі з вами, з Юрієм Третяком, з Іваном Лукерією свого часу розпочався мій час в реформі децентралізації. 
Вже говорили спікери до мене, що дійсно децентралізація, вона здобутки має, але це каркас. Це каркас, або фундамент, хто як хоче, так і називає, але безпосередньо щоб будинок збудувати, треба дійсно займатися регіональною стратегією і безпосередньо її імплементацією. 
Що стосується стратегії 2020-2027, ну, перше, добре, що вона з'явилася, добре, що є типізація зон, добре, що є відповідні законодавчі ініціативи зараз з боку уряду. Але ключове, напевно, щоб будь-яка стратегія не залишилася просто документом, просто папірцем, який лежить в будівлі того чи іншого органу виконавчої влади чи просто на полицях в якійсь облдержадміністрації чи в кожній громаді. Тому ключове, щоб дійсно почалася реалізація. 
Що потрібно для реалізації? По-перше, потрібна чітка система ієрархії стратегії, це ключове. Не може в нас бути відірвана стратегія кожної громади, і тут я наполягаю, що кожної, а не тільки тієї, в якій населення менше 10 тисяч, відірвана від стратегії тієї чи іншої області. Стратегія області, в свою чергу, не може бути відірвана від державної регіональної стратегії. Саме тому, власне, законопроект урядовий 5325 про засади  державної регіональної політики є вкрай важливим, і я сподіваюся, що навесні його вдасться ухвалити, хоча, на моє переконання, було б добре, щоб ми ще раніше його ухвалили. 
Тепер з приводу окремих акцентів. Звісно, що стратегія, крім всього іншого, це основа фактично функціонування будь-якої громади, це і певний дороговказ. Тут попередні спікери говорили про питання демографії в стратегії. Мені здається, що такі питання поєднані з різних боків. Розумієте, з одного боку, стратегія точно має враховувати демографію, щоб розуміти, яку мережу інфраструктурну, мережу послуг треба на теренах громади розбудовувати. З іншого боку, наявність стратегії і рух за нею, він прямо позитивно впливає на демографію. Якщо зараз проаналізувати громади на базі обласних центрів, то в нас є прекрасний кейс з Івано-Франківської громади, яка фактично не за  рахунок народжуваності, а за рахунок того, що креативний клас сюди повертається з Києва, зі Львова, з-за кордону, починає зростати, в тому числі за рахунок населення. Чому? Тому що є чітка стратегія, чітке бачення – і громада розвивається. Я думаю, цей кейс варто було б вивчати іншим територіям. 
Тепер ще одне важливе питання, про яке говорили: ніколи  не буде в державі  реалізовуватися якісно будь-яка стратегія, якщо не буде кадрового потенціалу. Постійно згадую кейс, що коли відбувалася зміна влади, Міністерство розвитку громад – Мінрегіон тодішній – підготував певний Transition Book, де вони ділилися досвідом з нами за попередню діяльність, в тому числі у сфері регіонального розвитку. Там були об'єктивні, але у сфері інвестицій саме в регіоні жахливі цифри, що протягом на той момент 28 років незалежності 99 відсотків коштів за всілякими регіональними програмами, вони були спрямовані винятково на тверду інфраструктуру. 
Що це означає? Що жодного проектного менеджменту, жодного навчання в цьому плані в Україні системно не проводилося. В нас фактично немає якісного проектного менеджменту, як і вміння підготувати заявки на рівні громади, це правда, і одна з попередніх спікерів про це казала. Подобається чи ні, це просто наша реальність, і зараз над цим треба працювати. 
Добре, що є різні інституції, добре, що є грантові програми, добре, що є програми при партійних структурах і в принципі партійних брендах, але, звісно, це треба систематизувати. 
Піднімалося питання НАДУ, чи НАДУ виконувало цю функцію. Це може комусь сподобатися чи ні, я переконаний, що ні, не виконувало. З точки зору якісних кадрів на рівні місцевого самоврядування - ні, не виконувало. Тому все це треба перезбирати з нуля.
Ну, наостанок скажу з приводу законодавчих ініціатив. Безумовно, 5323 – це пріоритет, і пріоритет в тому числі для агенцій регіонального розвитку. Я бачу тут, зокрема, Закарпаття АРР та інші АРР, Вінницька. Це важливо, тому що в нас вони як інструмент недооцінені і вони повноцінно не працюють. Бо що має робити агенція регіонального розвитку? Перш за все допомагати громадам з проектами, зі стратегічними документами, з залученням ресурсів, з залученням бізнесу. Окрема історія, що взагалі, напевно, в кожній області і взагалі в Україні повинна з'явитися інвестиційна мапа громад. І це завдання як для міністерства, так і для науковців, так і для кожної АРР. Але для цього їм так само потрібно кілька речей: а) деполітизуватися; б) безпосередня можливість залучати, в тому числі кошти техпідтримки. І все це, зокрема, в засадничому законопроекті прописано.
Ну і ключове. Ми можемо, що завгодно на рівні засадничого законопроекту запропонувати. Допоки воно не підкріплено грошима, воно не поїде, а гроші в даному аспекті впираються в реформування Державного фонду регіонального розвитку. Без 4200, без змін до Бюджетного кодексу жодна регіональна політика не поїде, допоки не буде стратегічного підпорядкування і відповідного фінансування. 
Якось так у мене. Дуже дякую, що запросили. Сподіваюся, що дійсно зараз настав момент всю нашу енергію спрямовувати безпосередньо вже в стратегічний і регіональний розвиток країни. Ще раз дякую. 

БУТРІЙ Д.С.  Дякую, пане Віталію.
Це дуже добре, що ми так тут поєднали, що не можна окремо говорити про ДФРР, окремо про Закон про засади, окремо про Закон про стимулювання, тому що це все комплексні речі, і як коробка передач: одної шестерні не буде - і коробка не перемикається. Тому нам треба все зібрати разом, щоб все було класно і їхало.
Тому зараз я хочу надати слово Третяку Юрію Івановичу, керівнику групи радників Ініціативи "Сприяння реалізації регіональних інвестиційних проектів" проекту SURGe, який підтримується урядом Канади. Проект зробив величезну роботу з дослідження публічних інвестицій. Якраз дуже добре, напевно, що після Віталія зможе говорити пан Юрій.
Будь ласка.

ТРЕТЯК Ю.І. Дуже дякую? Анатолій Федорович. Дуже дякую за можливість взяти участь у цьому важливому заході.
Доброго дня, шановні колеги! Пан Анатолій вже сказав, що я представляю проект "Супровід урядових реформ в Україні". Цей проект реалізується компанією Alien International і фінансується урядом Канади. І в рамках проекту створено групою радників, яка співпрацює з Мінрегіоном і з двома пілотними областями - це Чернігівська і Черкаська області. І ми надаємо підтримку нашим партнерам з таких двох ключових тем: перша тема – це реформування системи публічного інвестування в Україні на всіх рівнях врядування, і друга тема – це вивчення та розроблення моделей розвитку окремих функціональних типів територій відповідно до державної стратегії регіонального розвитку до 2027 року. Ви знаєте, що зараз в Україні завдяки стратегії з'явилися 10 типів функціональних територій. Це абсолютно проривна річ, і майбутнє за таким саме територіальним підходом, на мою думку, за цим велике майбутнє. Про це далі ми теж будемо говорити.
Ну, власне, керуючись міжнародним досвідом і вже власним досвідом, ми знаємо про те, що регіональна політика – це завжди інвестиційна політика. Це завжди інвестиційна політика, і от пан Анатолій вже сказав таку дуже важливу формулу, яку ми вивели кілька років тому. Аналізуючи взагалі, як еволюціонує регіональна політика в Україні, ми прийшли до формули, яка звучить як: жодних планів без грошей і жодних грошей без планів. Чому? Тому що, ми пам'ятаємо, до 2014 року в Україні було досить багато планувальних документів на дуже різних рівнях: була державна стратегія були навіть регіональні стратегії, намагалися робити місцеві стратегії, було дуже багато програм державних. Але була одна велика проблема – не було грошей або використовувалися ті гроші, які були. Ми знаємо, як вони використовувалися: непрозоро, не було об'єктивного розподілу між різними регіонами цих грошей. І відповідно можна сказати, що регіональна політика була… чи не була європейською, чи вона не була справедливою, якщо вона взагалі і була.
Після 2015 року з прийняттям Закону "Про засади державної регіональної політики" ми знаємо про те, що в Україні сформувалася абсолютно європейська рамка регіональної політики. І після 2015 року ми постійно вдосконалюємо наші планувальні документи. Була стратегія до 2020 року, зараз стратегія до 2027 року. 
Після 2015 року величезна зміна, яка сталася, - це, власне, з'явилися кошти. Кошти з'явилися і в Державному фонді, і в інших бюджетних програмах. І, власне, виросли місцеві бюджети завдяки бюджетній децентралізації і децентралізаційній реформі, яка відбулася. Але от ця формула "жодних планів без грошей і жодних грошей без планів", на жаль, так і не запрацювала.
І ось на цьому слайді ви бачите міжнародне визначення поняття "публічні інвестиції". І ми бачимо, що джерелами таких публічних інвестицій є державний бюджет. Це кредити міжнародних фінансових організацій, кредити державних банків, місцеві бюджети, місцеві позики і так далі. 
І в міжнародному розумінні публічні інвестиції спрямовуються в два основні напрямки - це тверда інфраструктура і так звана м'яка інфраструктура.
Тверда, зрозуміло, дороги, школи, лікарні. Це певні об'єкти, хоча мені не подобається цей термін "об'єкти". На жаль, у нас регіональна політика дуже часто і дуже давно оперує цим поняттям "об'єктів". На мою думку, потрібно завжди говорити про проект, тому що справа не в об'єкті, справа в тому, яку ціль, яку мету ми досягаємо, інвестуючи кошти в ту чи іншу будівлю. Так, це об'єкт, але не в об'єкті справа, а в тому, яку проблему вирішує публічна інвестиція в той чи інший проект.
Але ключова відмінність між нами і західним світом полягає в тому, що на Заході є таке поняття, як "м'яка інфраструктура". Це людський і соціальний капітал, і сьогодні про це говорила пані Елла Лібанова. Це інновації і розвиток малого і середнього бізнесу, створення умов для розвитку малого і середнього бізнесу. І це, власне, інституційна спроможність органів влади ефективно здійснювати управління, в тому числі публічними інвестиціями. І ось це ключова відмінність між визначенням, яке є в Україні щодо державних капіталовкладень, бо насправді терміну "публічні інвестиції" в українському законодавстві немає. Мені здається, що це було б досить непогано, власне, такий термін і запровадити, щоб йти в ногу з міжнародним співтовариством, так би мовити.
Але наша ключова відмінність – ми так і не навчилися використовувати публічні кошти як державного, так і регіонального, так і місцевих бюджетів, на проекти, які спрямовані на вирішення проблем і реалізацію потенціалу в частині ось людського, соціального капіталу, інновацій і так далі – те, про що я говорив.
Минулого року в рамках проекту Search було створено групу радників, яку, власне, я представляю. В цій групі радників також є інші мої колеги: власне, пан Анатолій Ткачук, це пані Олена Нижник, пан Василь Федюк. Ви, мабуть, їх знаєте. І ось ми спільно розробили аналітичний звіт, про який Анатолій Федорович уже сказав, який називається: "Публічне інвестування для регіонального розвитку: спроможності, прогалини і рекомендації". Для цього аналітичного звіту ми взяли міжнародно визнану рекомендацію Організації економічного співробітництва і розвитку щодо ефективного публічного інвестування на всіх рівнях урядування.
Чому ми взяли саме ці рекомендації? Тому що в 2018 році Україна приєдналася до цих рекомендацій. Вона зобов'язалася виконувати рекомендації, які стосуються певних принципів, правил організації системи публічного інвестування в країні.
І ви бачите на екрані, власне, цих 15 спроможностей, які визначила ОЕСР, якими повинні володіти органи влади на всіх рівнях: на центральному, регіональному і місцевому рівні – для того щоб кожна гривня, вкладена в ті чи інші проекти, була максимально ефективною.
І ви бачите справа такий "світлофор", ми його називаємо. Це експертна оцінка стану спроможностей на різних рівнях урядування в Україні, власне кажучи. Зеленим кольором – система існує та працює задовільно, жовтим – система існує, але потребує вдосконалення, і червоним – система не існує або працює задовільно. 
Ми бачимо, що лише по деяких спроможностях, у нас по деяких з індикаторів ОЕСР є зелений колір, переважно це жовтий і червоний колір. Тобто роботи над підвищенням спроможностей по стратегічному плануванню, по координації, по залученню заінтересованих сторін, по такому поняттю, як попереднє оцінювання, по багаторічному бюджетуванню, фінансуванню як традиційному, так і приватним сектором, закупівлі, моніторинг і так далі. Ви бачите це на екрані, у нас ще дуже і дуже багато.
 І, власне, наша група радників розробила ось цей аналітичний звіт, ми вийшли на 85 прогалин, тобто проблемних питань, які сьогодні існують відносно 15 спроможностей до ефективного публічного інвестування. Ми проаналізували стан українського законодавства по кожній з цих спроможностей. Ми проаналізували ситуацію в регіонах на обласному і на місцевому рівні щодо стану справ по володінню ось цими спроможностями. Ми розробили, ось 85 прогалин, понад 200 рекомендацій законодавчого і іншого плану, які стосуються виправлення відповідних прогалин і вирішення цієї ситуації з тим, щоб в якийсь момент у нас на ось такому слайді всі абсолютно спроможності мали біля себе зелений колір. До цього ми маємо прагнути. 
Якщо дуже коротко...

ГОЛОВУЮЧИЙ. Юрій Іванович, скорочуйте, будь ласка. 

ТРЕТЯК Ю.І. Вже скорочую. Дуже коротко, хочу просто дати вам відчуття того, про що, власне, які прогалини ключові існують на різних етапах інвестиційного циклу. Якщо ми говоримо про планування та відбір публічних інвестиційних проектів, на сьогодні, власне, про це вже теж йшлося. Взагалі відсутня єдина система планувальних документів в нашій державі. Немає, давно йде мова про закон про державне стратегічне планування, який би впорядкував цю систему. Абсолютно він необхідний і потрібний. 
Сьогодні фактично відсутня усталена практика територіального аналізу, коли центральні органи влади визначають порядки використання коштів.  Ці порядки використання коштів стосуються абсолютно всіх за принципом "всі однакові". Ми сьогодні вже чули, що немає у нас подібних, у нас дуже різні території. У нас є різні функціональні типи територій, які  потребують індивідуального підходу. 
Також величезна проблема – це обмежений вплив Мінрегіону на проекти нормативних актів, які от, власне, впливають на розвиток регіонів. Тут було б непогано мати віце-прем'єра з питань регіональної політики, який би здійснював таку координацію. Міжвідомча координаційна комісія мала б запрацювати краще. Вона вже запрацювала, але потрібно посилювати цю роботу. Вже було сказано, координація – це ключове в регіональній політиці. 
Дуже часто ми бачимо, що регіональні стратегії не мають територіальної орієнтації, вони фактично секторально орієнтовані. Не бачать регіони дуже часто, власне, різних типів територій в межах свого регіону. Немає от таких законодавчо передбачених сфер чи умов, за яких співробітництво має бути обов'язковим, співробітництво громад. Неготовність органів влади залучати, реально залучати заінтересованих осіб і бенефіціарів до консультацій щодо публічних інвестицій. 
Ви бачите, цей перелік насправді - це дуже скорочений перелік з тих 80 прогалин, про які я сказав. Але дуже коротко ще скажу, що фактично немає середньострокового бюджетного планування, немає гарантованого фінансування чи надто пізнє фінансування проектів, не використовується потенціал от наявних на центральному рівні інституцій розвитку малого, середнього бізнесу, прямих інвестицій, експорту, проектів ДПП. Це ті інструменти, якими б мали користуватися в регіонах. Недостатньо (про це йшла мова) ефективна регіональна і фактично відсутня місцева статистика. Моніторинг і оцінювання в Україні не працює. І не залучається зовнішня експертиза до оцінювання проектів, до розроблення проектів. Місцеві бюджети не передбачають таких коштів, на жаль. 
Я завершую презентацію. Але скажу ще буквально два слова щодо законодавчого забезпечення регіональної політики в подальшому. 
Ну, про це вже теж йшла мова, законопроект, зміни до Закону про засади, надзвичайно важливий, законопроект про особливості стимулювання розвитку регіонів. Цей законопроект надзвичайно важливий, тому що він фіксує і закріпляє поняття проблемних територій і поняття про території, які мають потенціал розвитку в контексті вже державної стратегії. Ну і 4200 – ДФРР. Якщо не передбачити в ДФРР кошти на програму регіонального розвитку стратегії державної, то говорити про реалізацію державної стратегії фактично не доводиться. 
Тому бажаю нам всім виконати ці важливі роботи. В першу чергу просимо підтримки депутатів профільного комітету максимально допомогти прийняти ці законопроекти.
Дякую.

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Дуже дякую. 
Зараз я хочу передати слово заступнику міністра розвитку громад і територій пану Лукері Івану Михайловичу, він до нас уже долучився. Будь ласка, почуємо позицію Мінрегіону.

ЛУКЕРЯ І.М. Всім доброго дня! Я бачу, у нас достатньо велика кількість. Звичайно, перепрошую за затримку, проте ми активно долучені були до також підготовки цих комітетських слухань. Вдячні Комітету місцевого самоврядування і народним депутатам, зокрема Вячеславу Рубльову, за те, що ініціювали проведення таких комітетських слухань. І питання регіональної політики зараз стає одним з топ-пріоритетів роботи уряду загалом, оскільки пов'язано з розбудовою соціальної інфраструктури, яке здійснюється в межах "Великого будівництва", розбудовою і реалізацією економічно-розвиткових проектів, інвестицій в розвиток… Є такий акцент на сталі інвестиції, як на створення інфраструктури індустріальних парків, для того щоб підсилити публічні інвестиції знову ж таки в тому напрямку, який сприятиме залученню приватних інвестицій, приходу приватних інвесторів в регіони, що, власне, стимулюватиме і забезпечить досягнення нашої такої стратегічної цілі, однієї із трьох стратегічних цілей – це економічне зростання регіонів. 
Я зараз попрошу вивести коротку презентацію. Власне, це те, що ми плануємо робити, що робимо, вірніше, що вже було зроблено в контексті реалізації державної регіональної політики. 
Перш за все, хотів би розпочати, власне, з ключового напрямку: зі стратегічного планування в Україні. Урядом було затверджено Державну  стратегію регіонального розвитку на наступні 7 років. І ключова відмінність Державної стратегії регіонального розвитку нового програмного періоду в порівнянні з попереднім - це те, що ми відходимо від такого секторального підходу і більший акцент здійснюємо на територіальний підхід. І у фокусі нової державної регіональної політики, і Державної стратегії регіонального розвитку до 2027 року є території. Зокрема, в стратегії було визначено 10 функціональних типів територій.
Другий важливий напрямок – це те, що планування в регіонах здійснюється на засадах смартспеціалізації. Для нас це важливо, оскільки кожен регіон повинен визначити свою точку росту, виходячи з того, де є найбільший потенціал для економічного зростання на такому крос-cекторальному підходів: від муніципалітетів, наукових інституцій, приватного бізнесу, дослідних центрів і так далі, і так далі. І кожен регіон в першу чергу повинен спрямовувати публічні інвестиції, публічні кошти в ті проекти, які забезпечували б реалізацію цих точок росту або смартспеціалізацій. 
Стратегічна ціль наша в роботі є, власне, забезпечити принцип, досягнення принципу: "Жодних коштів без планування і жодних планів без грошей". Тому стратегічно для нас важливо забезпечити трирівневу систему планування на всіх трьох рівнях: на державному, регіональному і місцевому рівні - і узгодженість цих стратегій між собою. Кінцево це має бути державна стратегія регіонального розвитку із зрозумілим, чітким планом її реалізації, регіональні інвестиційні програми, про що ми далі будемо говорити. На регіональному рівні 24 регіони повинні затвердити зрозумілі, чіткі стратегії розвитку регіонів з планом заходів їх реалізації. І кожна регіональна стратегія повинна також визначити і передбачати реалізацію смартспеціалізації в регіонах. На базовому рівні кожна громада повинна зрозуміти, куди вона рухається, які є пріоритетні проекти, які є пріоритетні напрямки росту. Відповідно ми говоримо про те, що кожна громада також повинна мати чітку, зрозумілу стратегію свого розвитку як такий живий документ, який певною мірою може   змінюватися, коригуватися. Але якщо громада не має бачення, не має розуміння, куди вона рухається, то відповідно вона нікуди не пройде, і ми будемо, ми залишимося в цій такій рамці, коли будемо реалізовувати проекти, виходячи з фінансових можливостей. Тобто, де у нас є кошти,  це нам підходить. Ми маємо змінювати цю логіку: спочатку стратегія, спочатку план  реалізації цієї стратегії, пріоритетні проекти і тільки тоді фінансування. Кошти ходять за чіткими і зрозумілими проектами, які випливають із реалізації стратегії. 
По Державній стратегії регіонального розвитку. Її реалізація передбачається у двох площинах: перше – це організаційно-правовий план заходів, тобто які закони, нормативки і інші заходи ми маємо зробити для того, щоб забезпечити досягнення стратегічних цілей і завдань, які є в Державній стратегії регіонального розвитку. На сьогодні такий план заходів розроблений, він є на 3 роки. Це спільний документ всього уряду, обласних державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, який передбачає 230 заходів, які необхідно зробити протягом наступних 3 років для того, щоб досягнути перший етап, перше завдання Державної стратегії регіонального розвитку. 
Друга площина реалізації Державної стратегії регіонального розвитку – це інвестиційні програми. Це, власне, напевно, один з ключових документів для уряду, який передбачає визначення конкретних технічних завдань та проектів, які необхідно реалізувати в різних типах територій для того, щоб забезпечити їхній розвиток. На сьогодні ми говоримо про пріоритетні такі функціональні регіональні програми, цей тариф не є виключенням, але це  такий пріоритет для нас. В першу чергу мова йде про розвиток сільських територій. І тому на порядку денному в нас пріоритет регіональних програм – це програма по стимулювання і розвитку сільських територій як в сприятливих умовах, так і несприятливих умовах. 
Наступний пріоритет для того, щоб досягнути певною мірою додатковий ресурс... залучення додаткового ресурсу, в пріоритеті нашої роботи є громади, які є центрами економічного розвитку, та міські агломерації. Тобто громади, які дають найбільший внесок в оригінальний валовий продукт. Таких громад є приблизно 5-7 на кожну область, і, звичайно, що вони є нашими пріоритетними партнерами. Тому друга програма, над якою ми працюємо спільно з експертами, в тому числі з тими, які сьогодні ви маєте честь слухати, виступали, це програма щодо центрів економічного розвитку та міські агломерації. 
Наступні функціональні, такі оригінальні програми - це розвиток Азово-Чорноморського узбережжя, розвиток гірських територій, прикордонні території у несприятливих умовах. Зрозуміло, що з об'єктивних причин прикордонні території та території на лінії розмежування є в особливому фокусі уряду і держави загалом. Мова йде в першу чергу про Донецьку, Луганську області, проте не виключено також території, які йдуть прикордонні у несприятливих умовах, це там території, які межують з Російською Федерацією. 
Такими секторальними, або вертикальними, вірніше, для нас є території… програма - це питання цифрової трансформації, що також є сьогодні в пріоритеті, питання управління регіональним розвитком, це окрема регіональна програма. Проте це документ, через який, власне, і буде визначатися, а що пріоритетно фінансувати в регіонах.
Продовження регіональної програми створення… щодо центрів економічного розвитку, вживаємо такий термін, як "економічний каркас держави". Про що, власне, йде мова? У державній стратегії визначено окремо функціональний тип територій - це центри економічного зростання або розвитку. Мережа таких центрів по всій країні, власне, і утворюють економічний каркас держави. Це міста та спроможні громади з найбільш економічним потенціалом або ті громади, які дають найбільший внесок у валовий регіональний продукт кожного регіону. Ми приблизно говоримо про 150 таких громад по всій країні, це 150 найбільш спроможних громад. Тому в стратегії кожного регіону має бути чіткий, зрозумілий механізм… (Не чути) територій має мати належне місце в регіональних стратегіях. Проте також ми говоримо про розробку стратегії для цих громад, відповідно кожна з цих 150 громад має мати зрозумілу і чітку  стратегію. І кошти повинні спрямовуватися, власне,  на досягнення цілей і задач, виходячи з стратегічних документів цих громад.
В кінцевому результаті на кінець року ми передбачаємо, що спільно з цими громадами  ми отримаємо 150, близько 150, не менше  150 економічних розвиткових проектів, таких економічних "магнітів" у регіонах України, інвестиції в яких забезпечать суттєве зростання регіональних економік і відповідно суттєве зростання  економіки країни загалом. Тобто на кінець року ми маємо  мати не менше ніж 150 інвестиційних проектів в цих центрах економічного зростання, реалізація яких буде здійснюватися в тому числі за рахунок Державного фонду регіонального розвитку та інших центральних бюджетних програм, які будуть виділятися з державного бюджету України, і це не тільки ті кошти, які є в Державному фонді регіонального розвитку. 
Про які громади ми говоримо? Зараз орієнтовно на карті бачимо 150 таких центрів. На сьогодні спільно з фахівцями ми працюємо над оновленням критеріїв визначення громад і віднесення їх до центрів економічного зростання. Їх може бути більше, може  бути менше, але це буде такий об'єктивний підхід, які громади ми відносимо до громад як центрів економічного зростання. Це очевидно всі міста - області центри, а також міста, які ми називаємо містами другого ярусу, їх приблизно там 4-5, десь більше,  громад, які є найбільш  економічно спроможними.
Щодо функціональних типів  територій, я їх вже згадував, це всього 10. Це прикордонні території в несприятливих умовах, прикордонні території, міські агломерації, …(Не чути)  території, центри економічного зростання і гірські території українських Карпат. Монофункціональні міста в особливому фокусі, через призму трансформації  вугільних територій. Ми маємо забезпечити справедливий перехід цих мономіст  і маємо фактично замістити дохідну базу органів місцевого самоврядування, яка сьогодні наповнюється за рахунок функціонування шахт, тому що зрозуміло, що шахти будуть закриватися, як 29 державних шахт, так і шахти, які на сьогодні є у приватній власності. Тому для того, щоби не отримати соціального вибуху, фактично на сьогодні ми говоримо про справедливу трансформацію цих міст, справедливу трансформацію цих територій і заміщення дохідної частини місцевих бюджетів, які на сьогодні забезпечуються від роботи шахт, іншими секторами економіки, відповідно зайнятість людей в інших секторах економіки. Також це інші території, природно-заповідні території і тимчасово окуповані території. В тимчасово окупованих, зрозуміло, для нас є ключове – це створити умови для їх реінтеграції, для їх повернення. І вже сьогодні окремі проекти для досягнення цих цілей реалізовуються, в тому числі і Мінрегіоном, зокрема, в Луганській області реалізовується проект щодо будівництва, і в цьому році телевізійна вишка там буде збудована. Це один із заходів, це так, для ілюстрації, які завдання на виконання… або, вірніше, на виконання того, щоби реінтегрувати ці території. 
Щодо комплексного оновлення, Мінрегіоном і урядом було підтримано, внесено до парламенту новий законопроект про засади державної регіональної політики. Він зареєстрований у Верховній Раді України під номер 5323. Власне, проект передбачає, що ми відійдемо від принципу, коли стратегія – окремо, кошти – окремо, коли ці громади не мають, більшість громад не має чітких і зрозумілих стратегій, і перейдемо якраз до системного планування на регіональному та місцевому рівні. 
Що законопроект передбачає? В першу чергу це трирівнева система стратегічного планування. На місцевому рівні має бути стратегія громад, на регіональному рівні – стратегія регіону, на державному рівні - це державна стратегія регіонального розвитку. 
Далі. Важливим для є інвестиційна підтримка, тобто ми говоримо про перезавантаження агенції регіонального розвитку, вірніше, створення таких інституцій у кожному регіон,і і кожна агенція має бути дієвою і зрозумілою,.. функціонувати з підтримкою на місцевому рівні, з підтримкою за рахунок коштів державного бюджету України, а також підтримка цих агенцій з боку місцевого самоврядування. Ми бачимо агенції як єдину інституційну платформу для впровадження державної регіональної політики на регіональному та місцевому рівнях, і агенція повинна виступати тією платформою об'єднання зусиль як органів місцевого самоврядування, регіональної влади, міжнародних партнерів, донорів, проектів міжнародної технічної допомоги, інших інституцій, які працюють в регіонах, як там Ukrainian... (Не чути) і так далі. І, власне, основну функції координації цих всіх процесів має здійснювати агенція регіонального розвитку.
Далі важливо для нас - це забезпечити узгодженість, скажімо так, і контроль за впровадженням пріоритетів державної регіональної політики в регіонах. Зокрема, Мінрегіону надається право, що Мінрегіон буде давати висновки, здійснювати оцінку відповідності пріоритетам державної стратегії регіонального розвиту стратегії регіонів, для того щоб два рівні стратегічних документів були узгоджені між собою.
Ми також говоримо про те, що кожна громада від більше 10 тисяч населення зобов'язана мати стратегію, і тільки в такому випадку можна фінансувати проекти регіонального розвитку за рахунок державних коштів, за рахунок державного бюджету. Якщо громада більше 10 тисяч не має розробленої стратегії розвитку громади, відповідно фінансування також не отримується.
І в планах, після ухвалення цього законопроекту урядом буде затверджено, розроблено чітку систему моніторингу оцінювання регіональної політики. Ми говоримо про те, що кожен проект, який реалізовується, повинен відслідковуватися, де він реалізовується, який його вплив на регіональний розвиток.
Ми маємо зробити аудит наявності всієї інфраструктури, яка є в регіонах, її статусу, її функціонального призначення і так далі, і так далі. І створення такої електронної системи, комплексної системи моніторингу та оцінювання регіонального розвитку, регіональної політики допоможе нам більш ефективно здійснювати інвестиції в регіони, відслідковувати проблеми, які на сьогодні є в регіонах і більш ефективно підійти до прийняття різних управлінських рішень.
Далі. Наступний важливий для нас законопроект – це законопроект про особливості стимулювання регіонального розвитку. Законопроект передбачає... ключове, що законопроект передбачає, – це чіткий зрозумілий механізм визначення типів територій, що потребують особливої уваги з боку держави. Це території з обмеженими можливостями для розвитку та регіональні… (Не чути) економічного зростання. Біля для таких територій ми пропонуємо запровадження різних заходів впливу, що застосовуються до таких територій з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування. 
Який механізм реалізації цього закону? В першу чергу це угода щодо регіонального розвитку між Кабінетом Міністрів України та обласними, Київською, місцевими державними адміністраціями по реалізації конкретних проектів, які ми маємо зробити, щоб створити додаткові робочі місця, щоб ефективно використати потенціал кожного регіону чи окремої громади, і в принципі йти до комплексного розв'язання проблемних територій. Це тимчасові угоди, проекти реалізували, відслідкували ефективність впровадження цього проекту, чи досягли ми тих цілей, чи допомогли ми зменшити диспропорції між різними територіями і між різними регіонами.
Друге - це, звичайно, розроблення програм розвитку окремих типів територій, що можуть бути затверджені на державному або регіональному рівні для забезпечення цільової фінансової підтримки цих територій.
Це ключове, власне, що є в цьому законопроекті. На сьогодні він планується вже виноситись на засідання уряду для того, щоб внести його в парламент. Сподіваюся, що спільно з Комітетом місцевого самоврядування  і підкомітетом по регіональній політиці ми дуже швидко його опрацюємо. І, таким чином, території, які потребують окремої уваги з боку держави, у нас буде чіткий і зрозумілий механізм, як надати підтримку цим регіонам.
Третій напрямок в законодавчому забезпеченні державної регіональної політики - це є реформа Державного фонду регіонального розвитку. На сьогодні ключова проблема для нас, це те, що жодна копійка з державного бюджету фактично не спрямовується на реалізацію державної стратегії регіонального розвитку та регіональних програм. Ті ж Карпати, ті ж сільські території, ті ж центри економічного зростання чи мономіста, на сьогодні жодна копійка цільово не йде на організацію цієї стратегії. Це ключова проблема, яку ми хочемо вирішити законопроектом 4200, він на сьогодні є на розгляді бюджетного комітету. Є два ключові принципи, які закладені в цей законопроект: перше – прив'язка до стратегій, друге – це розподіл коштів між  різними рівнями. Частина коштів… Зараз це пропорції, які закладені в цьому законопроекті, проте ці пропорції можуть змінюватися. Мова йде про те, щоб частину коштів спрямувати на реалізацію завдань і заходів, та програм регіонального розвитку державної стратегії регіонального розвитку і інші кошти спрямувати в регіони, на регіональний рівень, а також, можливо, розглянути можливість спрямування цільово певної суми коштів на інфраструктуру розвитку громад в сільській місцевості. Ми розуміємо, що адмінтерустрій відбувся, і є сільські території, які мають занедбану інфраструктуру. Для того, щоб підтримати вирішення базово проблем в цій місцевості, тимчасово спрямовувати частину коштів від Державного фонду регіонального розвитку напряму в сільську місцевість і в громади, які є сільськими, для того щоб підтримати базово розвиток їх інфраструктури. 
Розмір фонду, який ми закладаємо в Державний фонд регіонального розвитку, – це 3 відсотки в 2023 році і 2 відсотки з 2022 року. Тобто, якщо на сьогодні закладено 1 відсоток, який, на жаль, з різних причин не дотримується, проте ми хочемо відійти від різних інших секторальних невеличких програм, сконструювати капітальні інвестиції Державного фонду регіонального розвитку і через ДФРР спрямовувати їх на фінансування регіональних програм. І таким чином ми отримаємо більший ефект і досягнемо більший результат. 
Це ключові наші пріоритети, які ми хочемо реалізовувати вже найближчим часом. Я сподіваюся, що спільно з фахівцями і спільно з Комітетом місцевого самоврядування ми дуже швидко досягнемо цих цілей. 
Дякую.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую. 
Ми, звичайно, трохи погарячились. Такий плотний графік, дуже малий час на виступи - і зупинити нереально, тому що важливі речі. Тому ми трошки видились із графіку. І я прошу далі, щоб спробувати більш динамічно, бо в нас тут поєднання: і наука, і депутати, і виконавча влада. 
Зараз я би хотів надати слово заступнику директора з наукової роботи науково-дослідного інституту "Діпромісто" Палесі Юрію Миколайовичу. Дуже круту роботу інститут зробив. Будь ласка, ми вас хочемо почути. 

ПАЛЕХА Ю.М. Добрий день, шановні колеги. Дуже приємно приймати участь в такому дуже поважному зібрані. Я дякую організаторам за можливість виступити на цьому форумі. 
Що я хотів би насамперед сказати. В своєму короткому виступі я хочу звернути увагу на територіальні і просторові аспекти Державної регіональної політики.  Справа в тому, що Державна стратегія регіонального розвитку, яка була затверджена 5 серпня минулого року Постановою Кабінету Міністрів, це перший документ, на мій погляд, який поєднує, комплексно поєднує секторальні програми, які традиційно завжди вкладалися у програму регіонального  розвитку, і просторові аспекти. Цього раніше не було. І це в кінцевому результаті знайшло відображення  в дуже важливих речах, про які сьогодні всі ми  вже згадували. 
У стратегії розроблена методологія, на підставі якої визначено окремі типи територій, що потребують особливої уваги з боку держави та потребують застосування спеціальних механізмів та інструментів стимулювання їх розвитку. І тут, шановні колеги, я хотів би звернути вашу  увагу на подію, яка, можливо, не всім відома, але вона в певній мірі епохальна. Вона відбулася 3,5 роки тому на черговій конференції міністрів, які відповідали за просторовий розвиток  (скорочено СЕМАТ). Вона відбулася в Бухаресті. І ці конференції, взагалі вони носять такий стратегічний характер. На них приймаються рішення, які є важливими для всіх держав, які  входять до європейської спільноти, і не тільки юридично, але і фактично Україна теж є членом європейської спільноти. І тому такі документи завжди є дороговказом для нас. 
Так от, я хочу прочитати назву резолюції № 1 цієї конференції. "Функціональні регіони - капіталізація місцевого потенціалу у політиці територіального розвитку європейського континенту". У цій назві все, звичайно. І тут два дуже важливих аспекти. 
По-перше, європейські держави задекларували свою увагу на розвитку саме функціональних, а не адміністративних регіонів. Це важливо для нас. І, по-друге, цей розвиток має бути спрямований на розкриття потенціалу місцевих територіальних громад, що теж для нас сьогодні дуже важливо. 
Капіталізація потенціалу - це використання максимально тих можливостей, які має кожний регіон, кожна громада, які не використані, знаходження тих обмежень, які впливають на недостатнє розкриття цього потенціалу. І все це, на мій погляд, органічно і комплексно знайшло відображення у державній стратегії. І ті карти, які ви всі бачили, вони є додатком до стратегії, наш інститут долучився до їх розробки, і вони якраз відображають просторовий аспект. І це створює місток сьогодні між традиційною регіональною політикою, попередньому розумінню, і просторовим містобудівним плануванням, які сьогодні… певний час воно розвивалося паралельно, а сьогодні у нас є всі можливості для того, щоб цей документ - державна стратегія - вона органічно впліталася у містобудівні проекти. І тоді це буде зрозуміло і важливо для всіх органів влади на місцях.
Я не буду, напевно, повторювати зараз перелік всіх десяти типів територій, тому що перед цим Іван Михайлович їх показав і перерахував. Хочу сказати, що всі ці регіони вони дійсно відповідають типам функціональних регіонів, більшість з них перераховані в резолюції європейської конференції  СЕМАТ.  Там ще кластери визначаються, але, на наш погляд, це похідна уже одиниця. Там є і прикордонні території, і агломерації, і приморські території і так далі. Всі ці типи існують, і, виділяючи оці типи, ми фактично сьогодні уже переходимо на ті засади функціонального планування і функціонального розвитку Європи, які закладені у загальних принципах СЕМАТ. 
Я хочу сказати, що ми на сьогоднішній день, використовуючи технології геоінформаційних систем, відобразили всі ці території, і ви їх можете побачити на сайті нашого інституту "Діпромісто" (dipromisto.gov.ua посилання), і ці типи територій там покладені були… два роки тому ми це питання вирішували згідно завдання Мінрегіону. Ми використовували, звичайно, ще  старий адміністративний поділ районів. Але на сьогоднішній день уже в нас існує новий поділ і у нас уже є межі всіх територіальних громад, яких майже півтори тисячі. І сьогодні наш інститут уже включився в процес коригування цього картографічного матеріалу, ми вже відобразили ці межі нових районів і нових громад. І це створює можливість для того, щоб ті речі, про які сьогодні колеги виступали, говорили, наблизити уже державну стратегію до рівня регіональних стратегій, враховуючи уже місцеві можливості. І ці можливості уже будуть використані, я думаю, в найближчий час через те, що ми зможемо врахувати нову мережу адмінустрою уже в нинішніх засадах.  
На кінець я ще хотів би сказати одну дуже важливу річ. Річ у тім, що, ви знаєте, завершився термін Генеральної схеми планування  територій України в 20-му році, і зараз настає дуже важливий період, коли необхідно розробити нову генеральну схему, затвердити її, для того щоб наша держава мала просторовий базис для реалізації тої політики, і регіональної в тому числі, про які ми говоримо. 
І я думаю, що ті речі, які обговорюються, функціональні типи регіонів – це ж важливим елементом розробки нової генеральної схеми, яка має спиратися, звичайно, насамперед на європейські засади, на європейський досвід і на європейські принципи. 
Генеральна схема разом з містобудівним кадастром має йти, як кажуть, рука об руку з державною регіональною політикою. І тоді ті речі, які прописані в стратегії, вони будуть зразу знаходити відображення уже в документах, в містобудівній документації, в генеральному плані, в комплексних планах громад, і не будуть виникати непорозуміння, чому економічний розвиток інколи, і дуже часто, скоріше, не відповідає просторовому. І я сподіваюсь, що ми всі це успішно реалізуємо. 
Дякую за увагу. 

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую. 
Це я згадав цю троєдиність. Стратегія - що робимо, схема планування - де робимо, бюджет - за які гроші робимо. Оці всі три складові обов'язково мають бути.  У нас вже була представлена Херсонщина, а зараз я хотів би запросити до слова пана Ковача Івана Івановича - це Закарпаття, Тячівський міський голова. Цікаве і симпатичне містечко. Будь ласка.

КОВАЧ І.І. Доброго дня! Чути нас? 

ГОЛОВУЮЧИЙ. Чути добре, говоріть.

КОВАЧ І.І. Доброго дня, шановне товариство! Дуже радий, що маю можливість на такому поважному форумі говорити про невеличкі проблеми невеличкого містечка, невеличкої громади, і взагалі за проблематику місцевого самоврядування. Я буду дуже коротко. 
Анатолій Федорович, я практично на двох аспектах спинюся. Це ми розуміємо, що децентралізація дала нам можливості: можливості у повноваженнях, можливості в ресурсах, відповідальності. Із розумінням відносимось до того, що ми перейшли на нову філософію відносин місцевого самоврядування і держави. І місцевому самоврядуванню не слід очікувати, вибачте за таке слово, подачок від держави у виді преференцій чи у виді якихось додаткових податків, які були б тимчасовими. Ми розуміємо, що ми маємо будувати економічно спроможні громади. 
І в цьому контексті я хотів би практично відмітити два такі аспекти. Перше: функціонування Державного фонду регіонального розвитку. Про нього сьогодні дуже багато говорили. Ми хотіли б бачити Державний фонд регіонального розвитку як дуже важливий інструмент, важливий і прогнозований, стабільний, який би залежав тільки від середньопланових наших показників. І це був би додатковий і дуже вагомий інструмент покращення економічної спроможності громад, про що ми сьогодні всі з вами переймаємось.
Хотіли б бачити, щоб реалізація проектів ДФРР… реалізація приносила… чи як результатом реалізації цих проектів було би зменшення навантаження на місцеві бюджети. І саме головне, щоб реалізацію цих проектів був додатковий інструмент для економічного розвитку наших громад. Це би було дуже важливо, як важливо, на наш погляд, видається, щоб проекти регіонального розвитку мали би мати закінчений цикл, вирішували б якісь глобальні питання територій, навіть і суміжних територій з територіальними громадами, а не були би якимось окремим сектором розвитку. Такі проекти дали би чи через зменшення податкового навантаження, чи через додатковий інструмент дали би можливість розвиватися громадами, це би було дуже цікаво і це би було потрібно. Я так розумію із сьогоднішньої панелі, що різними інституціями в цьому напрямку ведеться досить активно робота, як у плані законодавчому, так і в плані підготовчому, завдячуючи Мінрегіону, завдячуючи відповідним комітетам.
І ще один аспект я коротенько, теж сьогодні про нього багато говорилося: про розвиток окремих територій. Хто знає Закарпаття, ви знаєте, що значна частина, в тому числі і я представляю території, які є гірськими, є на території області 2-3 центри притяжіння, де є свій ресурс, але є частина, вона досить вагома, - це територія гірська. І я вам не буду говорити в контексті того, що відноситься до окремих типів території Закарпатської області, а ви знаєте, що там населеність цих територій мала. Розвиток тягне за собою великі проблеми і в освітньому просторі, і в медичному, і взагалі в наданні гарантованих державних послуг, які би ми мали надавати.
Як ми бачимо розвиток цих територій. Ми побачили, що… Я знаю, що діє і концепція розвитку гірських територій, і програма, є і указ Президента, але він не наповнений як фінансовим ресурсом, що було би обов'язковим, на наш погляд, так і прийняттям деяких документів, які б надали можливість залучити бізнес, залучити інші фінансові ресурси у цю територію. 
Як це ми бачимо? Бачимо через створення хоча би невеличких тимчасових, на 5 років, преференцій для бізнесу. Це могли би бути у різному виді ці преференції, але вони би дали можливість реєструвати підприємства, дали би можливість їх там розвивати. І через надання робочих місць, через якийсь період дати інструмент фінансовий у вигляді ПДФО і деяку частину податку на прибуток цих підприємств, надало би можливість розвиватись тим територіям. 
Ці два питання, на мій погляд, були би важливі. Є набагато більше питань, але я не буду ускладнювати нашу панель проблемами суто територіальними нашими, а ці дві проблеми я би хотів відмітити. Я би хотів відмітити дуже конструктивну розмову в цьому плані на сьогоднішній зустрічі.
Я дякую.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую, Іван Іванович.
Знаєте, ви наштовхнули мене на думку, я тут зробив маленькі розрахунки щодо того, чи розраховувати на додаткові податки з перерозподілу з боку держави. Я знаю, є ініціатива, що додатково 5 відсотків ПДФО залишити в громадах.

КОВАЧ І.І. Ідеально!

ГОЛОВУЮЧИЙ. Послухайте цю ідеальність. В Харкові від ПДФО 6,4 мільярда формується бюджету, 5 відсотків – це 320 мільйонів. А у нас купа громад, де ПДФО складає 5-10 мільйонів. Тому там 5 відсотків буде 200-500 тисяч. Але тоді в обласному бюджеті уже не буде грошей для співфінансування, щоби ця громада отримала кошти з ДФРР. Тому все треба дуже добре прораховувати.

КОВАЧ І.І. Анатолій Федорович, вибачте, якщо ще маю одну хвилиночку. Перший раз у житті дозвольте з вами не погодитися, тому що ПДФО є одним з основних наших фінансових інструментів, і малих громад у тому числі. 
Розумію логіку вашу, що там, де більше робочої сили, там буде більша частина ПДФО. Але я знаю, що зареєстрований ще один законопроект, який дає нам можливість, якщо зареєстровані на наших територіях деякі підприємства, дав би можливість збирати податки, в тому числі ПДФО, у нас на місцях, а не по місцю їхньої реєстрації. Я думаю, ці два законопроекти спрацювали би. Якщо є інший, кращий інструмент, я обов'язково його підтримаю, якщо він такий є.

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Дякую.. Це може бути окремою дискусією. Я спеціально...

КОВАЧ І.І. Може. І треба.

ГОЛОВУЮЧИЙ. ...сказав, тому що регіональний розвиток і податки, публічні фінанси дуже чутлива річ. Якщо ми щось заберемо з одного місця, то там не прибавиться, а потім ми не зможемо апелювати до того, щоб з цього місця нам дали додаткових грошей, їх просто не буде. 
Але зараз ми переходимо до наступної панелі: "Роль інституцій у розвитку громад і регіонів держави". Тому надзвичайно важливо, все буде хорошо, але якщо наші інституції не працюють, якщо кадри відсутні, якщо нема стратегічного планування...

БЕЗГІН В.Ю. Анатолій Федорович! Віталій Безгін. В мене був коментар також по цьому, якщо можна.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Ну, ви вже включилися. Хіба я скажу не можна? (Шум у залі)
Хто не говорить, відключіть мікрофони, будь ласка. Іван Михайлович.

ЛУКЕРЯ І.М. Віталій Юрійович Безгін, а потім я додам також.

БЕЗГІН В.Ю. Дякую, пане заступник міністра, що дозволяєте нам втручатися. Дивіться, в мене коротка рефлексія, якщо вже торкнулися питання ПДФО. Дивіться, не можна розглядати питання збільшення відсотку, що залишається в громадах, окремо від питань двох ще. Перше: перегляд взагалі принципу його зарахування. Ми розуміємо, що якраз-таки питання великих міст і їх відсотка регулюються тим, що ПДФО не має сплачуватися за місцем реєстрації безпосередньо підприємства, а має безпосередньо або за місцем розташування виробничих потужностей, або за місцем реєстрації працівника. 
Друга історія, що коли ми кажемо про співфінансування чогось, це вже  питання і підходи до зміни формули вирівнювання. Тому ця позиція, вона… ризики будуть нівельовано, що винятково великі громади щось від цього отримають. 
Коротка ремарка, дякую, напередодні, напевно, великої окремої дискусії, і тут ви праві.

ЛУКЕРЯ І.М.  Також дуже підтримую, що не можна розглядати це в окремо взятому випадку, от просто передати ПДФО у порівнянні з 2015 роком і дивитися, що було у 2015 році по навантаженню на місцеві бюджети. На сьогодні Державний фонд регіонального розвитку… (Не чути) партнером по співфінансуванню є обласні бюджети по всій країні, це раз. 
Друге. На сьогодні на обласному бюджеті також утримуються заклади професійно-технічної освіти та інші великі бюджетні установи, фінансування яких потребує також знову ж таки значного ресурсу. 
І третє. На сьогодні необхідно все-таки подивитися динаміку по місцевих бюджетах після  адміністративно-територіальної реформи, були створені  спроможні громади по всій території країни, подивитися динаміку по утриманню цих закладів після їх переходу з там районного рівня. Це два.
І третє. Точно необхідно вирішити питання фінансових інструментів, інструментів в громадах по контролю за надходженнях по сплатах місцевих податків і зборів. Можливо, передати адміністрування місцевих податків і зборів на рівень громад, в тому числі через механізми міжмуніципального співробітництва, надати громадам, зокрема містам, контроль за сплатою податку з доходу фізичних осіб… (Не чути) з питань праці і так далі. 
І четверте - це переглянути механізм зарахування ПДФО, щоб ПДФО зараховувалося за місцем  виробничих потужностей. Тобто там, де є виробництво, в ту громаду і зараховується відповідно податок з доходу фізичних  осіб. І тільки після цього можна комплексно повертатися до дискусії перерозподілу між …(Не чути) бюджетів частки зарахування податку з доходу фізичних осіб. 
Дякую.

ГОЛОВУЮЧИЙ.  От бачите, так у нас непланово  виявилася цікава дискусія, яка абсолютно стосується теми спроможності  інституцій прораховувати і  робити прогнози, що може відбутися. Тому тоді назву ще одну цифру: якщо в середньому, десь 10 відсотків бюджету йде на управління по громадах, то в нас є громади, наприклад Вінницька, де 9 відсотків, і купа громад, де більше 30 відсотків йде на управління, тобто це також   потребує додаткового вивчення і розуміння. 
Але, тим не менше, ми рухаємося далі. І я хочу надати слово народному депутату, члену комітету нашого ключового, основного, пану Микиші Дмитру Сергійовичу. Будь ласка, якщо ви ще в ефірі. Є в нас Дмитро Сергійович? 

_______________. Я думаю, що його немає. Давайте ми далі продовжимо, бо ми і так вийшли за рамки часу і вже люди  повідключалися просто.

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Добре. 
Тростянецький міський голова Бова Юрій Анатолійович у нас ще є присутній? 

БОВА Ю.А. Є, Анатолій Федорович. Добрий день! Мене чутно? 

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Так, чути вас.

БОВА Ю.А. Добрий день вам всім з Сумщини. Я хотів би декілька слів сказати про політику регіонального розвитку тут у нас, на  прикордонній території. І, говорячи про сьогоднішню дискусію (до речі, дуже змістовну дискусію, я дуже дякую за  виступи попередніх виступаючих), я хотів би зупинитися окремо на саме ситуації, яка відбувається тут у нас на Сумщині. І, на наш погляд, що сьогодні, звісно, теза яку сказали, Анатолій Федорович, ви - різні регіони  - різні потреби, - вона дуже актуальна. Але в період неабиякої агресії сьогодні з боку нашого північного сусіда Російської Федерації нам треба звернути увагу саме на прикордонні території з цієї сторони, зі сходу, з півночі, бо тут люди повинні розуміти, за що вони будуть проливати кров на кожному клаптику землі. І від того, яким чином живуть ці люди на цій території, залежить  суверенітет нашої країни в тому числі. 
На жаль, велика кількість території населення в тому числі російськомовним населенням, і сьогодні сільська територія фактично дуже занедбана і потерпає від нестачі інфраструктури, взагалі будь-якої: дорожньої, соціальної, освітньої і багатьох інших, не говорячи про Інтернет і тому подібне. Тому цій території окремо треба дійсно приділяти увагу. І мені дуже приємно, що у виступі Івана Миколайовича було чітко сказано, що ця територія буде окремо серед шести інших напрямків розвиватися. 
Мені здається, що сьогодні будь-яка стратегія повинна базуватися на двох речах. Перша - це наскільки ми піднімаємо точки зростання на цій території в сенсі розвитку людського потенціалу, в сенсі розвитку економічного потенціалу і в сенсі розвитку інфраструктурного потенціалу цієї території. 
Звісно, теза, про яку сьогодні вже достатньо було сказано, що сьогодні не може бути стратегії області без стратегії самих громад, а також стратегії громад без розвитку стратегії області, звісно, неможливо це уявити. І тому неабиякою ваговою складовою в розвитку якісного стратегічного планування і збалансованого формування проектів регіонального розвитку є сьогодні існування агенцій регіонального розвитку, які є таким собі місточком між громадами і обласними державними адміністраціями, обласними радами. Але ключовим у цій формулі повинно бути наступне: держава повинна слідкувати за тим, щоб жодних хотєлок будь-яких представників агрокластерів, депутатського сектору, ще якогось бути не повинно. Повинна бути чітка, зрозуміла філософія і жорстка політика держави стосовно прагматичних підходів: економіка є, зростання людського потенціалу є, кількість робочих місць збільшується - фінансуємо цей проект. Якщо починається лобіювання, політичні якісь інші деталі, на жаль, ми бачимо не завжди коректні і ефективні проекти, які розбудовують дійсно цю територію. 
Ну і ще кілька слів хотілось додати, що, звісно, в цьому сенсі законопроект підтримуємо 4200 і фактично, а також 5323, які просили би всіх народних депутатів максимально швидше підтримати.  
І ще хотілося б зазначити, що сьогодні підхід держави до переходу до фінансування потужних проектів з Державного фонду регіонального розвитку більше 10 мільйонів гривень абсолютно прийнятний. Можливо, крім проектів, які будуть націлені на інфраструктуру, на розвиток інфраструктури. Не завжди в сільській місцевості знайдеться проект одразу на 10 мільйонів гривень коштів, якщо він потрібен для забезпечення водопостачанням чи чимось іншим якогось окремого села і тому подібне. Тобто, можливо, з виключенням інфраструктурних проектів.
Все інше підтримується, достатньо латати дірки, ми повинні переходити до чіткої і послідовної роботи державної політики на розбудову кожної території.
І мені здається, що… знову ж таки дуже підтримую знову ж таки тезу, подивлюся на карту ще раз більш детально, чи є там наша Тростянецька громада в Сумській області.  Пане Іване, мені хотілося б, щоб дійсно вона там була. Але ми розуміємо і підтримуємо те, що дійсно хтось краще виглядає, хтось менше виглядає, але є на кожну територію точки зростання. Треба довіритися цим точкам зростання і на цих точках зростання покласти зростання всієї України. Ми потягнемо за собою всіх інших. Бо там, де є точки зростання, значить, там працює кращий менеджмент, там уже десь якісь реалізовані проекти і десь якийсь вже є досвід і тому подібне. Треба максимально допомогти цим точкам зростання швидше ще рухатися в сенсі свого розвитку і сусідні громади теж навчати моделювати територію і так далі. Таким чином ми зможемо швидко перейти до ефективного зростання нашої держави Україна.
І не можу не відреагувати по ПДФО. Це, знаєте, наша больова точка. Пане Анатолію, абсолютно підтримую тезу щодо: там, де виробничі потужності, там ПДФО (те, що сказано було паном Іваном). Чому? Тому що для того, щоб з'явилися виробничі потужності, треба прикласти максимум зусиль, інфраструктурних і інших зусиль. Навіть якщо буде інфраструктура, а не буде якісного менеджменту в міській раді, навряд чи з'являться серйозні інвестиції. Тому ті, хто це зробив, це вже приклали достатньо зусиль. І коли гроші підуть, наприклад, умовно кажемо, в місце реєстрації юридичної особи або в місце проживання фізичної людини в сусідньому населеному пункті, де нічого до цього не робили, а тільки є проживання виключно, так не може бути. Треба, щоб кожна територія боролася за своє економічне зростання. Виключно борешся – отримуєш ресурси, не борешся,  хочеш робити спальне містечко, ну, так ти повинен розуміти, що в тебе буде маленьке ПДФО від виключно малого і середнього бізнесу, який надає перукарські послуги або щось інше. 
І ще одне скажу. Повторюсь, можливо, але не завжди про те, що було сказано, що сьогодні область фінансує з обласного бюджету різні проекти з ПДФО. в невеликих райцентрах. На жаль, скажу негативну практику. Багато позитиву зараз в Сумській області. До речі, дуже підтримую, нарешті Сумська область починає чути громади і адміністрація обласна починає створювати, займається розвитком агенцій регіонального розвитку, чого раніше не було. І саме запропонувала подати всі розвиткові проекти спочатку від громад, а потім буде переформатовано стратегія розвитку області. Вперше таке чую, бо раніше було зверху наниз, а зараз знизу догори. Тому це позитив.
Але як один з негативів, наприклад, освітня субвенція, додаткова субвенція освітня, медична на незабезпеченість, яка подана в область, на жаль, сьогодні сформована виключно на заклади обласного рівня. Жодної гривні не пішло на громади. Це єдина область, яка сьогодні так вчинила, що жодної копійки не пішло.
Ручний режим не повинен працювати. Повинна бути якась зрозуміла всім формула. Якщо держава дає кошти на додаткову дотацію, субвенцію на місцевий рівень, чи то медичну, чи то освітню, чи то інфраструктурну, чи іншу, кожна громада повинна бачити, де її там роль і готувати цілком змістовні проекти. Чим раніше буде окреслена політика державна на 3-5 років наперед, тим скоріше почнуть громади формувати змістовні цілком зрозумілі і актуальні проекти для регіонального розвитку.
Тому дякуємо за розробку цих проектів. І обома руками голосуємо за їх підтримку: і 4200, і 5323. Дякую за виступ.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую.
У нас Тростянецька громада точно є полюсом, регіональним полюсом зростання. Тут у мене навіть сумніву нема. Тому вам і карти в руки. Дуже дякую за гарну, позитивну інформацію.
Зараз у нас по графіку Подорожний Віктор Аксентійович. Якщо можна, дуже коротко. Тому що ще багато людей хотіли б по парі слів сказати.

ПОДОРОЖНИЙ В.А. Дякую, шановні колеги. Анатолій Федорович, шановні колеги, я дуже коротко вам покажу коротеньку презентацію щодо інституційної підтримки агенцій регіонального розвитку.
Це дійсно європейський підхід сьогодні в інституційному підсиленні регіонального розвитку, це наш сьогодні надійний партнер з боку Мінрегіону. Адже наша робота націлена саме на те, щоб сьогодні збільшити їхню інституційну підтримку і, звичайно, на законодавчому рівні закріпити інституційне становлення відповідних установ.
Саме агенції регіонального розвитку – це надійний партнер, який сьогодні зможе на регіональному рівні забезпечити соціально-економічне зростання, впровадження, реалізацію відповідних розвиткових проектів. Адже, як ми бачимо, за п'ять років існування і взагалі утворення таких інституцій є досить позитивна динаміка в реалізації відповідних проектів. Станом на сьогодні ми вже маємо в 21 регіоні утворені агенції регіонального розвитку, які в той чи інших період утворювалися, мають певний досвід у своєму утворенні.
Звичайно, Закон України 15-го року, який вперше дав поняття, що таке агенція регіонального розвитку, потребував за цей період часу детального аналізу і вдосконалення роботи самих агенцій. Було затверджено постановою тільки положення про агенції. І сьогодні ми, проаналізувавши роботу агенцій вперше за п'ять років, повністю детально проаналізувавши всю їхню роботу і побачивши всі ці проблеми на сьогодні, з якими стикаються агенції регіонального розвитку, ми бачимо на слайді відображено агенції регіонального розвитку, які сьогодні активно працюють. Це і в тому числі 4 агенції регіонального розвитку, які діють в експерименті … (Не чути)  євроінтеграції. Є ряд областей, в яких не оформлено до цього часу. Це за рахунок чи окремої заполітизованості, чи неузгодженість засновників. Адже, як ми знаємо, засновниками агенцій мають бути згідно постанови виключно обласні ради, обласні адміністрації, і співзасновниками можуть бути інші, чи громадські установи, чи науково-дослідні інститути.
Вперше аналізувавши роботу агенцій дуже ґрунтовно, ми побачили ряд проблем, які сьогодні гальмують розвиток і подальше становлення цих інституцій, які можна розділити, умовно кажучи, на два таких блоки. Це є перший блок – це питання, з якими стикаються, організаційно-технічне, матеріально-технічне забезпечення агенцій і, звичайно, законодавче закріплення. Тобто ті функції і завдання... (Не чути) які мають покладатися, і для того, щоб в кожній області керівництво обласної державної адміністрації і обласної ради, звичайно, могло зрозуміти сутність цієї інституції і яку філософію сьогодні Мінрегіон закладає в процесі роботи кожної агенції регіонального розвитку. 
Звичайно, основні проблеми - це щодо фінансового становлення, фінансове становлення і виділення коштів на утримання, адже будь-яка інституція на початку свого утворення має мати певне фінансування для утримання. 
Вперше в 21-му році ми маємо суму близько 14 мільйонів гривень - це кошти обласних бюджетів, які сьогодні закладені на розвиток агенцій. Протягом останніх років дуже значні кошти закладалися в різних областях, в тому числі і в тих, в яких не утворено відповідні агенції. І сьогодні це є величезний такий основний фінансовий ресурс, адже агенція регіонального розвитку - вона є ключовою установою, яка сьогодні забезпечує розвиток кожного регіону, і ці капіталовкладення з кожного обласного бюджету, вони, звичайно, будуть мати свої здобутки і свої інвестиції для розвитку кожного регіону. 
У нас сьогодні на порядку денному це є чіткі меседжі, на які ми маємо дати відповідь, і ті основні питання, на які сьогодні… Потрібно вдосконалити роботу агенцій, звичайно, це є законодавче підсилення ролі самих агенцій, це і посилення фінансової спроможності агенцій, залучення партнерів з розвитку і підтримки таких інституцій, і, звичайно, це інформаційна, консультаційна та методична підтримка агенцій, всебічна, з боку Мінрегіону. 
Що стосується законодавчого врегулювання питань діяльності, то, звичайно, як вже було зазначено спікерами раніше, в законопроекті 5323 ми, звичайно, бачимо вже агенції як суб'єкти державної регіональної політики. Тобто це є установи, які сьогодні допомагають в реалізації державної регіональної політики у відповідних областях. 
Розширено перелік засновників. Тут основна новація, новела Мінрегіону, яка буде запропонована - мабуть, я думаю, що підтримають і присутні на сьогоднішніх слуханнях колеги з агенцій, - це запровадження в склад членів наглядової ради кожної агенції в кожній області представника Мінрегіону. Таким чином, ми забезпечуємо відхилення від… основні, які у нас є розбіжності сьогодні між керівництвом агенції чи окремими керівниками, окремими десь членами профільних комісій обласних рад. Таким чином, ми зможемо досягти збалансованої діяльності і дійсно робота кожної агенції буде направлена на ті основні функції, власне, для чого вони створювалися.
Так само є основні нововведення - це можливість отримувати доходи агенціям регіонального розвитку від своєї діяльності в межах діючого і Бюджетного кодексу, і Податкового кодексу як неприбуткова установа.
Також ми доповнимо, розширимо перелік основних функцій. Звичайно, удосконалення законодавства буде відбуватися виключно в діалозі з діючими агенціями регіонального розвитку, для того щоб можна було правильно визначити їхні функції, щоб це не було дублювання з функціями, які сьогодні виконуються департаментами економічного чи регіонального розвитку в кожній обласній державній адміністрації.
І, звичайно, удосконалення вже після законопроекту, паралельно із законопроектом ми напрацьовуємо постанову Кабінету Міністрів України.
Що стосується агенцій регіонального розвитку і підтримки з боку Мінрегіону, то я хотів би, щоб цей слайд порівняли з тим слайдом, який дві хвилини назад я показував, щодо підтримки з бюджету. Вони ідентичні і прямо пропорційно накладаються там, де фінансовий ресурс з обласних бюджетів був виділений і в 20-му, і в 21-му році, відповідно ідентичний слайд щодо виграшних проектів…(Не чути) Ті обласні бюджети, ті обласні державні адміністрації, обласні ради, які вклали певні капіталовкладення в розвиток своїх агенцій, в фінансово-економічні їхні становлення, в проектний менеджмент, вони сьогодні мають результат. Це наочно демонструє цей слайд, де ви бачите окремі агенції…(Не чути) мають виграшні… (Не чути) З  тієї кількості 56 проектів…(Не чути) 20 майже відсотків - це є проекти виграшні, які подавалися і писалися, власне, менеджерами агенцій регіонального розвитку подавалися на конкурсні комісії. 
Проекти-переможці - це є 10 таких проектів, зокрема підтримка суттєва буде надана 11 агенціям регіонального розвитку, у Закарпатській  і Київській областях це  по  два таких проекти. Звичайно, це 263 мільйони гривень - коштів, які були спрямовані з державного бюджету. А в цілому 83 мільйони гривень – це кошти, які будуть направлені на розвиток кожного регіону, які ви бачите зараз на екрані. Тобто на 11 областей будуть відповідно направлені кошти на розвиток. Це і, зокрема, гарний проект, який подавався на створення мережі індустріальних парків. Буде створено в рамках цього проекту і зареєстровано три проекти і три індустріальні парки в кожній з областей.
 Звичайно, після того, коли ми запровадимо і вдосконалимо всю законодавчу базу і спільно з нашими експертами, які з нами працюють, вдосконалимо роботу, ми зможемо досягнути того результату, який ми, власне, закладаємо в діяльність агенцій. Це… (Не чути) планування і реалізація на території кожної  області державної регіональної політики, це вдосконалення і підвищення інвестиційної привабливості, залучення інвестицій, створення робочих місць, це, власне, направлення коштів публічних інвестицій в межах кожної області дійсно на досягнення смарт-спеціалізації кожного регіону і, звичайно, це впровадження і реалізація на території будь-якого регіону, де функціонують агенції регіонального розвитку, які утворені відповідно до законодавства, відповідних проектів міжмуніципального співробітництва і проектів міжнародної технічної допомоги, і, звичайно, проектів транскордонного співробітництва. 
Звичайно, вся робота, яка сьогодні сконцентрована і напрацьована Мінрегіоном, потребує синергії (Не чути)  регіону, обласних державних адміністрацій, обласних рад і, звичайно, депутатського корпусу, який підтримує ті ініціативи. Сьогодні ви чули із вуст кожного народного депутата, який виступав, дійсно вони підтримують ці наші напрацювання. І в законопроекті ми під час доопрацювання  у Верховній Раді більше вдосконалимо саме інституційне становлення агенцій регіонального розвитку.
Я дякую за увагу.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую. 
Ми почули позицію щодо агенцій регіонального розвитку з боку Мінрегіону,  а зараз я хочу надати слово директору "Черкаської агенції регіонального розвитку" пані Любі. Ропало Любов Вікторівна. 
Але перед тим скажу, якби ви знали скільки нам випили крові міністерства при погодженні першого проекту Закону про засади, де появилася агенція регіонального розвитку, це була катастрофа! 
Пані Люба, будь ласка.

РОПАЛО Л.В. Дякую.
Вітаю, колеги! Щиро дякую за можливість долучитися до такого поважного товариства і обговорювати дуже актуальні питання з приводу державної регіональної політики, а також інституцій підтримки регіонального розвитку.
Пане Анатолію, я з вами дуже згодна і знаю, як то "попили крові", бо таке ми несемо всі ці роки від заснування та існування агенцій регіонального розвитку. 
Так, є успіхи, є про що говорити. Віктор Подорожний якраз дуже слушно все те озвучив, і дуже дякую, ми завдячуємо якраз Мінрегіону за те, що за стільки років зібрали таку ґрунтовну аналітику і показали, що попри невеличкі оберти агенцій ми все-таки можемо показувати потужні результати. Але водночас багато речей в нашій історії за 3-4 роки, в кого ще там рік, два, це відбувається всупереч всьому, це відбувається на тому, що виносять якраз саме на плечах місцеві патріоти, проектні менеджери. Я хочу звернути увагу, що проектні менеджери вже є, вже не тільки ті проектні менеджери, що працюють або долучені, залучені в проекти міжнародної технічної допомоги, це вже є проектні менеджери на рівні регіональному - ті, які в контексті регіонального, місцевого розвитку, в контексті політичних розкладів. І дуже важливо, що ми всі розуміємо і дуже цим опікуємося, аби бути аполітичними, адже це забезпечує нам можливість  на рівних з рівними комунікувати і вести діалоги. З ким це? Це чотири сектори: це бізнес, це громадськість, це наука, це влада. І тому тут дуже важливо витримувати цю аполітичність. 
Зараз я дивлюся на всю нашу спільноту, яка є в ZOOM, це така розмова, як знаючі знаючим розповідають, але, тим не менше, хочу розповісти, сказати про те, що агенції – це не бюджетні, не комунальні, не прибуткові установи. Не треба нас сприймати як продовження департаментів профільних облдержадміністрацій і з такими самими підходами йти до нас. Ми всі дуже добре пам'ятаємо про звітування, і ми вчасно звітуємо, як-то перед наглядовими радами, так і, власне, перед тими, хто надає ресурси, особливо підтримку фінансову, підтримку з обласних бюджетів.
Що стосується успіхів, то скажу так, що, як ми рахували (приведу приклад агенції черкаської), ми рахували, що за перші три роки нашої діяльності на кожну одну гривню з обласного бюджету, що пішла на фінансову підтримку, ми в регіон привели три гривні. Це те, що можна порахувати, і тут ще важко порахувати ті людино-години, які ми вклали, і зараз вже починають проявлятися в проектних менеджерах в окремих територіальних громадах. Тому що проектні менеджери не готуються за один тренінг чи за один там вебінар. Проектні менеджери – це, як правило, кілька років, це в більшій мірі якраз те, що ми реалізовуємо, ми націлені на посилення людського потенціалу регіону. 
Так, ми охоплюємо там апарати, команди місцевих рад, ми тісно всі співпрацюємо і працюємо з профільними департаментами чи облдержадміністрацією. Зараз я їх бачу тут ось в цій нашій розмові,. Тому тут дуже важлива якраз саме ця фахова така підтримка. 
Далі я теж хочу звернути увагу на те, що ми як не бюджетна, але сервісна установа, інституція, для нас дуже важливо витримувати рівень оцієї сервісності, тому що прискіпливо ставляться, особливо коли приходять люди із бізнесу. Для них важливо якраз довірятися, і чи варто їм довіряти, де воно їм випливе боком, чи вони можуть тримати конфіденційну інформацію, не поширювати. Тому що часто-густо, коли вже виборюємо цю довіру, таку хитку, мікро-, малого, середнього бізнесу, то ми вникаємо у всі ті внутрішні процеси, і організаційні, фінансові, тому відповідно це речі, які не на загал виходять. Тим паче, ми повинні і маємо бути поза політикою. 
Другий момент. Чому я загадала про це співвідношення від однієї гривні вкладеної до того, що ми приносимо, то вже на четвертий рік нашої діяльності внаслідок нашої діяльності ми на кожну гривню 9 гривень 50 копійок принесли в регіон. І, здавалось би, це непогані результати, коли в середньому, як аналітика Мінрегіону показує, що в агенціях задіяні 4, 5, це дуже шикарно, якщо 10 осіб.  А в середньому ми випливаємо на тому, що 3-5 осіб за рік, це і розробка проектів. І тут, коли приходить рішення про те, що перемогли, ми зупиняємося, в принципі, з розробкою проектів наступних і ми включаємося в їх реалізацію. І тому очікувати, що ці кілька осіб охоплять правильно процеси на розробку і на реалізацію… Це тяжко. Так, ми знаємо, що в процесі реалізації проектів, як ми його розробляли, є можливість залучити фахівців, і таким чином умовно розширити команду, тому що це, як правило, будуть фахівці, фізичні особи-підприємці, і експерти, консультанти та інші.
Також хочу звернути увагу на те, що ми зазвичай собі так розуміли, і розуміємо, що якщо передбачено законом, то всі, хто приходять як керівники в регіон, мали би через радників дізнаватися, що це за інституція, і підтримувати нашу пропозицію, або, власне, і виходити на цю пропозицію, як співпрацювати. Але часто-густо ми зустрічаємося з тим, що, окрім того, щоб ми розробляли проривні проектні рішення після виявлення аналізу і оцінки потреб і проблем мешканців громад та регіону, окремих територій, ми левову частку свого часу відводимо на те, щоб виборювати право на існування цієї інституції. І, таким чином, звісно, що частина наших зусиль, вони є такими, доволі деструктивними, тому що ми виборюємо те, що, коли зазначили, що є в стратегії заснування, підтримка і розвиток  інституцій, подібних до агенції, потім це в плані реалізації технічне завдання, а в бюджеті ми цього не бачимо, бо кожного року повинні якраз саме в консультаціях, в перемовинах підтверджувати, захищати, що дійсно ми потрібні, бо ми приносимо таку користь в першу чергу якраз саме для громад, територіальних громад в розвитку. 
Хочу сказати на завершення, що відносно законопроекту 5323, в цілому ми його підтримуємо, тому що ми, комплексно всі директори працювали над поданням пропозицій. Частину з них, ми бачимо, що вони враховані. Але хочу звернути увагу, що дещо недостатньо конкретизовано межі повноважень та зобов'язань засновників. Ми не бачимо, щоб засновники були вмотивовані не створити наглядові ради з "весільних генералів", а якраз саме дійсно сильних, потенційно сильних людей і експертів залучати. Ми не бачимо, щоб засновники, навіть ті, хто нові матимуть право приєднатися, розуміли, що інтелектуальний продукт, він вартує, що інтелектуальний продукт  дійсно фахівцями розробляється. І не слід сприймати, що якщо заплатили кошти, то обов'язково ці фахівці дійсно їм потрібне рішення розроблять або підтримають.
Нас взагалі дуже обурює, коли говорять, що висококваліфіковані фахівці, а потім відбувається таке несприйняття, коли ці фахівці  заперечують і не хочуть голосувати  або підтримувати  певні рішення з боку влади. То як це? Це такі, ви скажете, банальні речі, вони в багатьох штуках, не тільки по агенціях проявляються, що фахівець потрібен, щоби імідж витримати, бо долучений чи долучена до певного проектного рішення. Але коли проектне рішення є недоцільним, нераціональним, економічно необґрунтованим і фахівці про це кажуть, то вони говорять: та ви не такий-то фахівець вже як фахівець.
Я сподіваюся, що наша розмова буде поширена і буде можливість  і іншим це почути і сприйняти. Сприйняти, що агенції – це фахівці, які опікуються, справді опікуються справами розвитку своїх регіонів. Вони розуміють, що між регіонами може і має бути, розвиватися конкурентна боротьба на прозорих і відкритих началах, тому що цікаві є, сильні. Але водночас  ми як агенції вже ось добрих 3 роки показуємо, що ми можемо гарно співпрацювати. 
І таке ж саме ми і пропонуємо, що і регіони між собою, між регіональними органами влади так само можуть співпрацювати і виходити на міжрегіональні проекти. І прикладом є одна із доволі чудових програм бюджетної секторальної підтримки про всеукраїнську солідарність. І, власне, закликаю всіх, хто зараз займається тим, щоби заснувати або організаційно підтримати розвиток новеньких, скажімо так, агенцій регіонального розвитку, то ви можете до нас звертатись. В нас, як правило, вже є, в агенції, і сайти, і живі, постійні Фейсбук-сторінки. Ми вийдемо на консультації, комунікації і допоможемо, розповімо як ми ті чи інші кроки проходили.
Дуже дякую. І, сподіваюсь, там в колег ще буде нагода щось сказати, доповнити, якщо я щось пропустила. 
Дякую велике.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дякую.
Друзі, ми так дуже плотно йдемо, але я не можу не надати ще як би голос залу. В мене записалося троє людей, я бачу двох точно, вони є в ефірі. Це пан Едуард Афонін і пані Лідія Шевченко. Якщо ви ще маєте наснагу, 2-3 хвилини. Пане Едуард Афонін, можете включитися?

АФОНІН Е.А. Так, я включився. Дякую.
Анатолій Федорович, чекав довго, і розмова, яка відбулася, контекст, який вкладено, надзвичайно цікавий, погоджуюсь з оцінками, надзвичайного змістовне сьогоднішнє зібрання.
І все ж таки хотілося б, ну, принаймні два моменти позначити. Це, скажімо, ну, із загальних позицій – це те, що рівно 400 років тому Френсіс Бекон, англієць, сказав, що керувати природою, маючи на увазі і суспільною природою, можна лише підкоряючись законам цієї природи, тобто суспільство і його закономірності, які ми спостерігаємо для сучасності. Так от, вони є принципово відмінні від тих, які ми мали в радянську добу. І, отже, у зв'язку із цими новими закономірностями, власне, і входить оця нова реальність, в тому числі вся програма децентралізації. 
І другий аспект підкреслює наш науковець, колишній француз Серж Московичі в книзі "Машина, що творить богів", 88-го року книжка, переклад є російськомовний. Ключова думка цієї книжки проглядаєтьсятаким чином, що є от два аспекти: є психологічний аспект і є інституційний, от як наша третя частина зустрічі. Так от, інституційний контекст, або всі наші плани децентралізації, всі-всі напрацювання, що ми говоримо сьогодні, ключовим чином в сучасності залежать від психологічного чинника. А як виглядає цей психологічний чинник? От і Елла Лібанова підкреслювала, і депутат от Віталій Безгін говорив якраз за ці речі. Це, ну, власне кажучи, кадровий голод у виступі Президента Зеленського звучить, кадровий голод. Не кадровий голод, а, власне кажучи, досвід кадрів і як він виглядає. 
От ми у 19-му році виміряли: 6 тисяч 350 чиновників протестували, включно до місцевого рівня. І виглядає таким чином: 12 компетентностей взяли, з них 47 більш-менш частково чи повністю… Це компетентність "критичне мислення". Найвищий здобуток має ця компетентність у людей, у кадрів, і він складає 47 відсотків.
А що найгірше виглядає? Найгірше виглядає якраз робота з людьми, включно з мотивацією і так далі: всього 6 відсотків. На сотню, от нас присутніх понад сто було, не більше 6 людей вміють це робити – працювати з людьми. Будь-які плани ми намалюємо, але вони не варті нічого, якщо ми не піднімемо оцю компетентність. 
Отже, праві ті, хто говорили про необхідність підвищення кваліфікації, навчання. І от Віталій якраз говорив, що не виконує Національна академія державного управління, не виконала свої функції. Більше того, її просто викреслили з життя, "зарізали" її указом 5 листопада.
Ну, добре, приєднали до вузів. Сьогодні хто готує кадри? Сьогодні система підготовки кадрів виглядає таким чином – це університети, а це школяр, бакалаври, магістри після школи. Дорослих там немає. І друга частина – це підвищення кваліфікації, яку здійснює частково Нацагентство з питань державної служби і оці регіональні центри. От і все.
Тобто ми сьогодні не тільки не виконали це завдання потенційно, скажімо, на 300 тисяч одиниць ми випустили 36 всього тисяч випускників (це НАДУ). Отже, питання залишається актуальним.
І ще один аспект, який я хотів підняти. Ми сьогодні говоримо про плани, про прийняття рішень, аж до майже 1,5 тисячі ОТГ (громад). І ми задавалися питанням, проводили навіть фокус-групу на базі Інституту економіки і прогнозування Валерія Геєця. І виглядає картинка таким чином, тобто для нас виникло питання: а які механізми прийняття рішень сьогодні в громадах, цих ОТГ? Чи там, скажімо, схоже щось на колгоспи, схоже на кібуці ізраїльські, чи все ж таки нові горизонтальні механізми прийняття, тобто демократія прийняття рішень? І можна сказати висновково так, що в Україні накреслюється приблизно 300-500 громад, які будуть все ж таки вдаватися до досвіду вертикального управління прийняття рішень, і решта - до досвіду, власне, демократичного (горизонтального). 
Тобто, окрім отих 10-ти типологій, які намалювали, скажімо, в контексті зустрічі я чую, треба ще взяти і оцю соціокультурну основу, можливо, 11-ти. Тобто території, де залишаються старі, скажімо, форми управління.
Які це, передусім, я навскидку говорю. Це південна частина…

ГОЛОВУЮЧИЙ. Час…

АФОНІН Е.А. Дякую.
Шановні, тобто я хотів би звернути увагу якраз на оці психологічні, соціокультурні, мотиваційні основи нашої програми і заходів з децентралізації.
Я щиро дякую. Анатолій Федорович, вибачте, будь ласка.

ГОЛОВУЮЧИЙ. Перепрошую, ще пані Лідія Шевченко, дві хвилини, будь ласка. У нас часу…  

ШЕВЧЕНКО Л. Добрий день.
Дуже дякую за надане слово. Дякую організаторам, шановним народним депутатам, представникам міністерства. Я дуже коротко, мабуть, навіть 1 хвилину. 
Можу сказати з боку бізнесу на сьогоднішній день. Децентралізація вона стосується абсолютно всіх, не тільки державних органів влади, але й бізнесу. На прикладі "Епіцентр К" я можу сказати, що ми маємо відокремлені структури. І на сьогоднішній день, коли ми заходимо в будь-яке місто, то ми якраз ПДФО сплачуємо саме в місті. І це підтримує дуже сильно бюджети міст, це відбувається. 
Можу сказати, що, в принципі, наше законодавство воно дуже сильно розвивається в сторону європейського формату, і це добре, це чудово. Але, шановні представники влади, шановні представники міністерства, я гадаю, що національного виробника, національного інвестора, гадаю, теж треба підтримати, оскільки ми надаємо поштовх не тільки в організації роботи і в наданні робочих місць, а ми надаємо поштовх для розвитку малого та середнього бізнесу на містах. 
Я вам дуже дякую за увагу і дякую за те, що змогла бути присутньою на цьому чудовому заході. Гарного дня!

ГОЛОВУЮЧИЙ. Дуже дякую.
Ми, на жаль, уже виходимо за наші рамки. І тому ми зараз маємо перейти до завершення нашого обговорення і підбиття певних підсумків. Тому я зараз хочу надати слово Мінрегіону, потім – комітету. І почнемо з Мінрегіону. Заступник міністра Лукеря Іван Михайлович будь ласка.

ЛУКЕРЯ І.М. Шановні колеги, я надзвичайно вдячний за це обговорення. Перш за все, бачу потребу в тому, щоб комітетські слухання, можливо, переросли в такі тематичні блоки по обговоренню, виходячи з наших сьогодні трьох питань порядку денного, і більш експертні, фахові, з більшою кількістю людей, які мають можливість включитися. У мене пропозиція: це, можливо, навіть в цьому місяці одну таку дискусію запланувати, це такий спільний проект буде комітету і Мінрегіону. Якщо буде така підтримка з боку комітету, воно було б дуже помічне. Це перше. 
Друге. У нас на сьогодні є два законопроекти в парламенті, один з яких - це реформа Державного фонду регіонального розвитку і засади державної регіональну політики. Це два законопроекти, які мають йти комплексно. Вони не є відірваними фактично один від одного. Один законопроект - про засади – це про планування. ДФРР, реформа ДФРР – це про фінансування. Тільки так можемо зробити принцип, що планів без грошей, грошей без планів не може бути. В… (Не чути)  плані ми рухаємося достатньо оперативно. 
Третє. На виході план заходів з реалізації Державної регіональної політики. Я запрошую далі учасників, в тому числі з регіонів, долучитися до розробки регіональних програм. Ми з колегами визначили декілька пріоритетних - це сільські території і центри економічного зростання. Закликаємо долучитися. 
Четверте. Скоро публічніше вийдемо з оновленням методики по розробці стратегій, регіональних і місцевих. Також закликаємо долучитися. 
Насамкінець я хотів би просто подякувати. І останнє, напевно, що я анонсую. 29 плануємо Міжвідомчу координаційну комісію з питань регіонального розвитку. Порядок денний буде готуватися в тому числі спільно з Комітетом місцевого самоврядування, на який будемо запрошувати. Додатково тоді пропозиція надати там з боку регіонів, з боку експертів також питання, які варто розглянути на Міжвідомчій координаційній комісії 29 квітня відповідно цього року. 
Ну а на завершення я всім хотів би подякувати, в першу чергу Комітету з питань місцевого самоврядування, голові комітету Андрію Клочку, голові підкомітету Вячеславу Рубльову за активну підтримку впровадження і підтримку місцевого самоврядування і регіонів, і всім учасникам, які сьогодні долучилися. Перепрошую, якщо, можливо, стисло,  але, кажу, у мене пропозиція: тематичні такі дискусії, щоб більшу кількість людей залучити  до обговорення, ми будемо ініціювати. І знову ж таки чекайте анонсів. 
Дуже дякую вам. 

ГОЛОВУЮЧИЙ.  Дуже дякую. 
А зараз підведе риску під нашим, таким крутим, заходом…. Мені наприклад сподобалось, не знаю, як вам, а мені сподобалося: предметна розмова, багато цікавих ідей. Я собі тут законспектував купу всього. 
Вячеслав Володимирович Рубльов, голова підкомітету з питань регіональної політики та місцевих бюджетів. Нам рухати весь цей процес у Верховній Раді. Будь ласка.

РУБЛЬОВ В.В. Шановні колеги, перш за все хочу зазначити, що ми сьогодні досить конструктивно попрацювали. І дуже важливі і цінні думки з різних куточків нашої країни від експертного середовища і від представників об'єднаних територіальних громад, місцевого самоврядування.
І відповідно, незважаючи на те, що в нас є, скажімо так, певна динаміка в напрямку децентралізації, вирішення регіональних проблем, однак залишаються і розбіжності, на яких я б, напевне, хотів так тезово зупинитися. Це буквально декілька пунктів, над якими ми повинні в подальшому працювати.
Перше: незбалансованість законодавства, що створено в різні роки і на різних концептуальних основах. Відповідно Закон "Про стимулювання розвитку регіонів" і Закон, про який зараз ми говоримо, "Про засади державної регіональної політики".
Відповідно друге: відсутність впродовж років незалежного фінансування реалізації загальнодержавних цілей з державного бюджету України, що не дає можливості впровадження проектів, спрямованих на згуртованість в Україні.
Відповідно третє: розмитість конкурсних підходів до фінансування проектів регіонального розвитку на рахунок коштів Державного фонду регіонального розвитку. І це Закон 4200, який частково зможе ці всі питання вирішити. Недостатня інституалізація агенції регіонального розвитку, що ми сьогодні і чули, і бачили на карті Мінрегіону відповідно, де агенції регіонального розвитку створені, успішно працюють, де вони на стадії створення.
Я думаю, що ми будемо долучатися в рамках Волинської області для того, щоб така агенція працювала. Спільно з міністром і з міністерством профільним відповідно будемо працювати в цих напрямках.
І недостатня координація державних секторальних програм та бюджетних інвестицій на відповідних територіях для збалансованого розвитку регіону. І відповідно ми повинні це все дивитися і в загальнодержавному просторі, як це все відбувається відповідно до кожного регіону.
Тут що хочеться сказати, підводячи підсумки. Я дякую експертному середовищу, дякую Мінрегіону, дякую "Інституту громадянського суспільства", нашим спікерам і відповідно моїм колегам народним депутатам, які долучилися до нашого спілкування. Відповідно дякую колегам, які сьогодні нас дивилися і з обласних держаних адміністрації, і з органів місцевого самоврядування. 
Безпосередньо хочеться сказати, що наш проект по сьогоднішніх слуханнях, він напрацьовується, він розміщений на сайті нашого комітету. Однак до 16 квітня ви можете надавати свої пропозиції для того, щоб ми повністю збалансували даний проект і рекомендували комітету розглянути його.
Тому вважаю, що сьогодні у нас дискусія пройшла на досить високому фаховому рівні. Звичайно, кожен з нас, напевно, один в одного щось навчився. Приємно було почути своїх колег-однодумців в органах місцевого самоврядування. Тому всім гарного дня, успіхів, і нас чекають подальші нелегкі реформи, але я вірю, що тільки разом ми подолаємо всі перешкоди, які стоять на нашому шляху. 
Дякую всім за увагу.  

КЛОЧКО А.А. Дякую, пане Вячеславе, за підведення підсумків. На все добре!